ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/884/24 Справа № 227/1163/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000178 від 10.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

УхвалоюДобропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000178 від 10.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено відповідність майна, на яке просить накласти арешт, критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, оскільки вважає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що чоловіча футболка, шорти та панама є речами, в яких підозрюваний ОСОБА_8 перебував на час вчинення кримінального правопорушення, а мобільний телефон знаходився при ньому. Отже вказані предмети могли зберегти на собі як сліди вибуху, так і сліди взаємодії з вибуховими речовинами (нашарування), що дає достатні підстави стверджувати, що вказані речі відповідають ознакам речового доказу у кримінальному провадженні. Зазначає, що слідчим суддею не надано відповідної оцінки поясненням ОСОБА_8 стосовно належності йому зазначених речей та поясненням свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , якими ці речі видавалися.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів доходить наступного.

За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Згідно із ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як убачається з матеріалів справи, до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання прокурора Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про арешт майна.

В клопотанні прокурор зазначає, що в провадженні СВ ВП№1 Покровського РУН ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження, згідно якого 10.04.2024 року до ЧЧ ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення від диспетчера ДСНС Людоровської про те, що за адресою: АДРЕСА_1 вибухнула граната. Надалі було встановлено, що 10 квітня 2024 близько 12:30 годин ОСОБА_8 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , діючи під надуманим та вкрай незначним приводом, з метою залякування, демонструючи особливу зухвалість, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства та існуючих норм поведінки, діючи умисно та цілеспрямовано, розуміючи, що ручна граната є вибуховим боєприпасом, призначеним для ураження осколками й ударною хвилею, та її вибух призведе до грубого порушення громадського порядку та може потягти за собою спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, смерть останніх або знищення чи пошкодження їх майна, взяв за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , бойову гранату, та реалізуючи свій кримінальний протиправний намір в частині заготовлення предмету для нанесення тілесних ушкоджень, відокремив запобіжну скобу, привівши тим самим даний вибуховий пристрій в бойову готовність, грубо нехтуючи загальними нормами, правилами поведінки у суспільстві та добросусідства, посягаючи на громадський порядок, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, підійшов до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та кинув приведену у бойову готовність гранату до вікна другого поверху зазначеного будинку, від чого відбувся вибух. В результаті вибуху уламками пошкоджено приміщення будинку та вікна квартир мешканців зазначеного будинку, чим спричинено матеріальну шкоду. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_8 було грубо порушено громадський порядок та виникла ситуація реальної загрози спричинення шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_11 (ЄО №2405 від 10.04.2024).

10.04.2024 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 .

11.04.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

10.04.2024 року в ході огляду предмета було вилучено особисті речі ОСОБА_8 , а саме: чоловічі шорти, чоловіча футболка, панама. У вказаних речах, на думку прокурора, підозрюваний перебував в момент вчинення кримінального правопорушення. На поверхні речей можуть зберігатися сліди продуктів вибуху.

10.04.2024 року в ході огляду предмета було вилучено мобільний телефон марки «Redmi», чорного кольору, на екрані якого маються пошкодження у вигляді тріщин, а на задній частині мається напис «Redmi by Xiaomi Model M1810F6LG». Вказаний мобільний телефон в момент огляду перебуває в заблокованому стані та належить ОСОБА_8 , на вказаному мобільному телефоні можуть зберігатися відомості, щодо причини виникнення конфлікту.

10.04.2024 року постановою слідчого вказані предмети визнані речовими доказами та поміщено до камери зберігання речових доказів відділу поліції №1 Покровського РУН.

11.04.2024 року проведено впізнання вищевказаних речей, в ході якого ОСОБА_8 впізнав речі, в яких він перебував в момент вчинення кримінального правопорушення та мобільний телефон належний останньому.

Прокурор вважає, що чоловіча футболка, шорти і панама є речами, в яких підозрюваний ОСОБА_8 перебував на момент вчинення кримінального правопорушення, а мобільний телефон знаходився при ньому. Отже вказані предмети можуть зберігати на собі як сліди вибуху, так і сліди взаємодії з вибуховими речовинами (нашарування), а у телефоні можуть зберігатися відомості щодо причини виникнення конфлікту, тобто речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна слідчий суддя зазначив, що згідно протоколу затримання ОСОБА_8 від 10.04.2024 року та протоколу огляду місця події від 10.04.2024р. речі, про арешт яких просить прокурор у своєму клопотанні, слідчим не вилучалися. З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що мобільний телефон та особисті речі (чоловічі шорти, чоловічу футболку, панаму) було вилучено у громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно їх заяв про добровільну видачу поліції. Таким чином, слідчий суддя позбавлений можливості встановити, що речі, які були вилучені поліцією у громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дійсно належать підозрюваному ОСОБА_8 .

Разом з цим, слідчий суддя не надав оцінку свідченням підозрюваного ОСОБА_8 про те, що вказані речі дійсно належать йому, на момент затримання він був не в них, однак останній раз бачив їх у квартирі, де він перебував після вчинення кримінального правопорушення разом зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Також слідчий суддя не надав оцінку заявам вказаних свідків, які видали належні ОСОБА_8 речі.

Відповідно до ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 3 ст. 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурором ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості постановити нову ухвал по суті розгляду клопотання прокурора, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000178 від 10.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: