БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2538/23
Провадження № 1-кп/497/142/23
УХВАЛА

про розгляд клопотання установи виконання покарань у порядку ст.537ч.1ч.14 КПК України

10.05.24 року суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , вивчивши у приміщенні суду в місті Болград подання начальника Болградського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області ОСОБА_2 відносно

ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця Р.Молдова, зі слів українську розуміє, має середню освіту, не працевлаштований, одружений, має двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- засудженого 06.11.2023р. вироком Болградського районного суду Одеської області за ч.3ст.332 КК України до покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 11800 (одинадцять тисяч вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 200600 (двісті тисяч шістсот) гривень, без застосування додаткового покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Болградського районного суду Одеської області від 06.11.2023 року громадянина Республіки Молдова ОСОБА_3 (IUSIUMBELI PIOTR) було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.332 КК України, і притягнуто до кримінальної відповідальності з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 11800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 200600 (двісті тисяч шістсот) гривень, без застосування додаткового покарання.

Однак, після набрання вироком законної сили, в ході його виконання, державна установа виконання покарань стикнулася з певними труднощами, у зв`язку з чим звернулася до суду з клопотанням про роз`яснення порядку виконання вироку начальник Болградського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області ОСОБА_2 просить суд надати роз`яснення щодо виконання вироку у порядку ст.537ч.1ч.14 КПК України, посилаючись на те, що засуджений є іноземцем і проживає в ОСОБА_5 , а вирок виконується за місцем проживання засудженого відповідно до ст.63 КВК України.

Розглянувши подання органу пробації, ознайомившись з матеріалами справи та з чинним законодавством з цього питання, судом з`ясоване наступне.

Статтею 63 чинного КВК України регламентовано «Медичне обслуговування засуджених до обмеження волі», останні зміни до цієї статті були внесені 08.04.2014р., з чого вбачається, що вона не є підставою звернення до суду з питанням про виконання вироку щодо громадянина Республіки Молдова ОСОБА_6 , засудженого вироком Болградського районного суду Одеської області від 06.11.2023р.

Однак, згідно ст.534ч.5 КПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, дійсно вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом", ст.537 КПК України регламентовано перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, згідно п.14ч.1 цієї статті суд вирішує інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а, ст.539 КПК України регламентовано порядок вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку.

Виконання вироку завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що одержав законну силу, звертається до виконання і безпосередньо реалізуються рішення суду про покарання, про відшкодування шкоди, про виправдання і звільнення з-під варти, тощо, та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням. Обов`язковість рішень суду є конституційним принципом правосуддя, що знайшов закріплення в статті 129 Конституції України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, розглядається суддею одноособово, крім питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, розгляд якого здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу.

Ч.1 ст.539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

У вищевказаному клопотанні керівника філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області органу пробації зазначається, що незрозуміло, яким чином можливо виконати вищевказаний вирок, у зв`язку з чим просить надати роз`яснення про порядок його виконання.

Згідно чинного законодавства України, виконання вироку завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що одержав законну силу, звертається до виконання і безпосередньо реалізуються рішення суду про покарання, про відшкодування шкоди, про оправдання і звільнення з під варти тощо та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням. Обов`язковість рішень суду є конституційним принципом правосуддя, що знайшов закріплення в статті 129 Конституції України. Умисне невиконання рішення, вироку, ухвали чи постанови суду або здійснення перешкод для їх виконання тягне кримінальну відповідальність, передбачену статтею 382 КК України.

Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України (стаття 533 КПК України). Судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено КПК України, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суд разом зі своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення. Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання (стаття 535 КПК України).

Засуджений ОСОБА_3 (IUSIUMBELI PIOTR) є громадянином Республіки Молдова, який фактично проживає на території Р.Молдова, але вироком Болградського районного суду Одеської області від 06.11.2023р. його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.332 КК України, і притягнуто до кримінальної відповідальності з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 200600 (двісті тисяч шістсот) гривень без застосування додаткового покарання за вчинення правопорушення на території Болградського району Одеської області.

Відповідно до п.6 та п.15 частини 1 статті 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; особа без громадянства особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Ст.26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Відповідно до ст.3 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. а, відповідно до ст.13 цього ж Закону, в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші невиконані зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Порядок виконання рішень щодо іноземців та осіб без громадянства.

Стаття 532 КПК України зазначає, що вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Строк подання апеляційної скарги на вирок суду становить 30 днів з дня проголошення вироку (ч.2ст.395 КПК України). В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення. Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України (стаття 533 КПК України).

Судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено КПК України, звертається до виконання не пізніш, як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд, разом зі своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення, що є підставою для виконання.

Головною проблемою стягнення боргу з іноземця, з якою стикаються на практиці виконавці - відсутність майна чи грошових коштів в іноземця на території України, на яке може бути звернено стягнення. Дії зі встановлення наявного в боржника майна можуть займати тривалий час, тому законодавцем надане право виконавцю з метою ефективного виконання рішення, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України. Слід зазначити, що процедура встановлення обмеження виїзду за межі України для іноземця нічим не відрізняється від встановлення такого обмеження для боржників - громадян України. Разом з тим, і тимчасова заборона іноземцю виїжджати за межі України не є безперечною гарантією виконання рішення суду або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», під час виконання рішень щодо іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які проживають чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, у тому числі яким володіють спільно з іншими особами, застосовуються загальні положення виконавчого провадження. Згідно ст.1 цього Закону, Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судове рішення у широкому значенні це акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження. Судове рішення також називають актом реалізації судової влади. Метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, яке переконує сторони і суспільство у справедливості суду, утвердженні ним прав людини та запобігає стану невизначеності в аналогічних ситуаціях. В Україні під цим узагальнювальним терміном розуміються документи багатьох видів: власне рішення, висновок Конституційного Суду, вирок, постанова, ухвала, окрема ухвала тощо. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Вирок це судове рішення про винуватість або невинуватість підсудного, ст.373 КПК України регламентовано види вироків виправдувальний та обвинувальний.

Порядок виконання рішень щодо іноземців, осіб без громадянства визначено ст.77 ЗУ «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), якою встановлено, що під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону.

Таким чином, до іноземців встановлені ті самі ж вимоги і покладені ті ж обов`язки щодо виконання рішення суду, що й на громадян України.

Особам, які не володіють державною мовою має бути забезпечений переклад не лише виконавчих документів, а й забезпечено роз`яснення їх прав та обов`язків, які має надавати державний виконавець.

Отже, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

В разі необхідності перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідальність іноземців осіб без громадянства що не виконують рішення суду.

Відповідно до ст.163 КВК України, нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин. До соціально-виховної роботи із засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням, можуть залучатися працівники органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також громадські об`єднання, релігійні та благодійні організації.

Таким чином, для ефективного виконання судового рішення у даному випадку призначеного вироком суду покарання. не пов`язаного з позбавленням волі необхідно визначитися з органом, який має виконувати це покарання та з місцем розташування цього органу, оскільки засуджений ОСОБА_3 не є громадянином України.

Однак, та обставина, що засуджений є громадянином ОСОБА_5 , не виключає такої обставини, що засуджений має вид на проживання в Україні або нерухоме майно.

Законом України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надається можливість застосовувати до боржників (іноземців, осіб без громадянства) усі визначені Законом заходи примусового виконання, які встановлені ст.10 Закону, а саме: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом; інші заходи примусового характеру.

Також, державний виконавець з метою ефективного виконання рішення має право в разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства у порядку, що передбачений ст.441 ЦПК України.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується у порядку, що визначений цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановлюється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Крім того, відповідно до ст.2 ЗУ "Про пробацію" (далі - Закон), що ухвалений Верховною Радою України 05.02.2015р. та введений у дію 27 серпня 2015 року, пробація це система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

Державну установу «Центр пробації» створено відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 вересня 2017 року №655-р «Про утворення державної установи «Центр пробації», підпункту 13.1 пункту 12 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228. Положення про ДУ «Центр пробації» затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2017 № 4322/5 «Про утворення Державної установи «Центр пробації». Відповідно до вказаного положення, ДУ «Центр пробації» є неприбутковою державною установою, створеною для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосереднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з питань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту. Діяльність Центру пробації спрямовується та координується заступником Міністра юстиції України відповідно до розподілу обов`язків.

Серез основних завдань Центру пробації є: здійснення контролю за виконанням покарання у виді штрафу, організація взаємодії та контролю за діяльністю уповноважених органів з питань пробації; моніторинг ефективності заходів пробації та розробка пропозицій щодо їх удосконалення і подальшого розвитку пробації в Україні з урахуванням міжнародних стандартів пробації; забезпечення взаємодії з міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, судами, установами та організаціями, науковими та навчальними закладами з питань реалізації завдань, визначених законодавством про пробацію, здійснення міжнародного партнерства у сфері пробації; складання проекту кошторису видатків на утримання Центру пробації, уповноважених органів з питань пробації з обґрунтуваннями та детальними розрахунками, тощо.

Таким чином, станом на теперішній час, чинним законодавством прямо і конкретно не врегульоване питання щодо організації виконання покарання вироку суду у виді штрафу стосовно іноземців в разі невиконання вироку добровільно, але орган виконання покарань не позбавлений можливості з`ясувати наявність в засудженого на території України нерухомого або іншого цінного майна, (автомобіль, рахунок в банківській установі, тощо), а також - постійнго місця проживання (перебування) або роботи відповідно до чинного законодавства: Кримінальний, кримінально-процесуальний, Кримінально-виконавчий кодекси України та ін., а, стосовно іноземців діють відповідні міжнародні договори.

Так, стосовно виконання судових рішень відносно громадян Молдови існує Договір між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, що ратифікований ЗУ №238/94-ВР від 10.11.94р., та набув чинності: 24.02.1995р., згідно ст.ст.2,3,4 якого Україна і Республіка Молдова, які в подальшому іменуються "Договірні Сторони", керуючись прагненням розвивати дружні стосунки між обома державами, а також поглиблювати і вдосконалювати взаємне співробітництво в галузі правових відносин домовились про наступне: «1. Надання правової допомоги 1. Суди, органи прокуратури і нотаріату Договірних Сторін, що далі іменуються "установи юстиції" надають взаємно правову допомогу у цивільних та кримінальних справах. 2. Інші органи Договірних Сторін, компетентні в цивільних та кримінальних справах, звертаються за наданням правової допомоги за посередництвом власних установ юстиції. 1. У справах, що охоплюються цим Договором, установи юстиції, зносяться між собою за посередництвом центральних органів, якщо інше не передбачено цим Договором. 2. В розумінні цього Договору центральними органами є: з боку України Міністерство юстиції та Генеральна Прокуратура, а з боку Республіки Молдова - Міністерство юстиції та Прокуратура Республіки Молдова. 3. Центральні органи можуть домовитися, що установи юстиції Договірних Сторін зносяться між собою безпосередньо. Обсяг правової допомоги. Договірні Сторони надають взаємно правову допомогу шляхом виконання окремих процесуальних дій, зокрема, складання та пересилки документів, проведення обшуків, вилучення та накладення арешту на майно, пересилки та видачі предметів і документів, порушення або перейняття кримінального переслідування, видачі осіб, які здійснили злочини, допиту обвинувачених, підсудних, свідків, експертів, опитування сторін та інших осіб, проведення експертиз, судового огляду, виконання доручень про вручення документів, а також складання і направлення актів і документів». А, ст.76 цього ж Закону визначено про повідомлення про засудження: «1. Договірні Сторони повідомляють одна одній про вироки, що набрали законної сили, винесені судами однієї Договірної Сторони щодо громадян іншої Договірної Сторони. 2. Договірні Сторони надають взаємно за обґрунтованим клопотанням інформацію про вироки, що набрали законної сили, винесені судами однієї Договірної Сторони щодо осіб, які не є громадянами запитуючої Договірної Сторони». Розділом IV цього Закону визначено питання щодо виконання рішень з кримінальних справ. так, ст.79 визначено в розумінні цього розділу наступне: "Держава винесення вироку" - держава, в якій було винесене судове рішення, що включає санкції, які мають бути виконані. "Держава виконання вироку" - держава, яка перейняла або має перейняти виконання покарання у вигляді позбавлення волі», а, відповідно до ст.80 «1. Договірні Сторони зобов`язуються взаємно за клопотанням, згідно з положенням цього Договору, переймати виконання рішень, що набрали законної сили, які винесені судами однієї Договірної Сторони стосовно громадян іншої Договірної Сторони, про покарання у вигляді позбавлення волі. 2. З клопотаннями, про які йде мова в пункті 1, можуть виступати центральні органи, як Держави винесення вироку, так і Держави виконання вироку».

Головною проблемою стягнення боргу з іноземця, з якою стикаються на практиці виконавці - відсутність майна чи грошових коштів в іноземця на території України, на яке може бути звернено стягнення. Дії зі встановлення наявного в боржника майна можуть займати тривалий час, тому законодавцем надане право виконавцю з метою ефективного виконання рішення, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України. Слід зазначити, що процедура встановлення обмеження виїзду за межі України для іноземця нічим не відрізняється від встановлення такого обмеження для боржників - громадян України. Разом з тим, і тимчасова заборона іноземцю виїжджати за межі України не є безперечною гарантією виконання рішення суду або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню.

В разі, якщо на території України в іноземця так і не виявили майна чи грошових коштів, проте є відомості про наявність активів за межами України, то можна визнати та виконати рішення українського суду в іноземній державі. Виконання рішення українського суду в іноземній країні здійснюється на умовах та у порядку, визначеному законодавством країни, де виконується рішення.

За загальним правилом звернення до іноземного суду з клопотання про виконання рішення українського суд можливе за наявності міжнародного договору між країнами, котрим визначено порядок виконання рішень іноземного суду, або за принципом взаємності. Так, до прикладу, сьогодні існують прецеденти визнання рішень судів Німеччини в Україні.

Таким чином, вирок Болградського районного суду Одеської області Болградського районного суду Одеської області від 06.11.2023р. щодо ОСОБА_3 , який був цим вироком засуджений за ч.3ст.332 КК України до покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 11800 (одинадцять тисяч вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 200600 (двісті тисяч шістсот) гривень без застосування додаткового покарання, - є підставою для його виконання, оскільки не був оскаржений і набрав законної сили.

Набрання цим вироком законної сили, таким чином, є підставою для органу, що виконує вирок, - виконання вироку в частині примусового стягнення штрафу, а відносно іноземця, адреса проживання (перебування) в Україні невідома, щодо перевірки інформації про наявність в засудженого, який добровільно не оплатив штраф за вироком суду майна або місця роботи на території України для з`ясування питання, в разі виявлення такого майна компетентного органу державної виконавчої служби за територіальним розташуванням виявленого майна/місця роботи.

Керуючись ст.ст.60,63 КК України, ст.ст.26ч.3,532-535,537-539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити подання начальника Болградського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області ОСОБА_2 про роз`яснення виконання вироку.

Роз`яснити заявнику, що вирок Болградського районного суду Одеської області Болградського районного суду Одеської області від 06.11.2023р. щодо ОСОБА_3 , який був цим вироком засуджений за ч.3ст.332 КК України до покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 200600 (двісті тисяч шістсот) гривень без застосування додаткового покарання, підлягає виконанню наступним чином:

оскільки засуджений є іноземцем, відповідний державний орган України, що виконує покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі та призначене вироком українського суду, має встановити, по-перше, місце виконання покарання, для чого з`ясувати відомості про наявність адреси проживання засудженого в Україні, тривалість і періодичність його перебування в Україні, або наявність в нього в Україні нерухомого майна, для чого направити відповідні запити до відповідних органів поліції, міграційної і прикордонної служби та реєстрів нерухомого майна, і лише виявивши відсутність такої інформації направити ці відомості до суду з метою з`ясування способу виконання вироку суду.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1