ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/579/24

Провадження № 11-сс/4820/100/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференцзв`язку матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівки Хмельницької області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області:

-11 березня 2020 року за ч. 1 ст. 128 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі;

-24 червня 2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки обмеження волі;

-13 січня 2023 року за ч. 1 ст. 190 КК України на 200 годин громадських робіт,

та застосовано відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 квітня 2024 року включно.

Строк дії ухвали до 04 квітня 2024 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи , 05 лютого 2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000224 зареєстровано кримінальне провадження з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч. 3 ст. 357 КК України.

05 лютого 2024 року о 09:23 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05 лютого 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч. 3 ст. 357 КК України, а саме про те, що 05 лютого 2024 року близько 01:00 години ОСОБА_6 , маючи не зняту та непогашену в установленому порядку судимість, перебуваючи у приміщенні підвалу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у якому також знаходився потерпілий ОСОБА_9 , а також свідки ОСОБА_10 та чоловік на ім`я ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 має при собі грошові кошти, прийняв рішення відкрито заволодіти ними. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаний час та місці в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що його злочинні дії будуть викриті потерпілим ОСОБА_9 та іншими присутніми особами, керуючись корисливим мотивом, з метою вчинення відкритого викрадення чужого майна та особистого незаконного збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан, який введений в дію Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжено згідно Указу Президента України № 451/2023 від 26 липня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №3275-ІХ від 27 липня 2023 року, наблизився до потерпілого ОСОБА_9 та, з метою відкритого заволодіння його майном, спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме: завдав удар кулаком правої руки в праву щоку ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на підлогу, а ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочину діяльність, завдав ще декілька ударів ногами в тулуб потерпілого. Після спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 лежить на підлозі та не здійснює супротиву його діям, із правої кишені куртки відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Iphone» моделі «6s», об`ємом пам`яті 32 Gb, вартістю 1000 гривень, в якому містилася сім-картка мобільного оператора «Київстар» із № НОМЕР_1 , вартістю 50 гривень, та чоловічим гаманцем виготовленим із шкіри, вартістю 1 200 гривень, у якому містилися грошові кошти в сумі 3 200 гривень, банкнотами номіналом 500 гривень у кількості 6 купюр та банкнотами номіналом 100 гривень у кількості 2 купюр. Після пограбування у такий спосіб потерпілого ОСОБА_6 покинув місце події, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. За вказаних обставин, ОСОБА_6 внаслідок своїх неправомірних дій завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 на суму 5 450 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 після пограбування ОСОБА_9 виявив, що всередині гаманця, яким він відкрито заволодів, містяться не тільки гроші, а і паспорт громадянина України, виданий на ім`я потерпілого, яким вирішив незаконно заволодіти. Так, в цей же день, час і місці ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно та з метою незаконного заволодіння паспортом потерпілого, із кишені гаманця, який він викрав у нього, взяв паспорт (ID-картку) громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 08 вересня 2022 року, органом 6831, а викрадений за вищевказаних обставин гаманець викинув у невстановленому слідством місці.

При цьому ОСОБА_6 , достовірно знав, що паспорт це документ, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України (п.1 Положення про паспорт громадянина України, затверджено постановою ВРУ від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ), втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, яким він незаконно заволодів та зберігав при собі до 05 лютого 2024 року 09:23 години, а саме до моменту затримання його працівниками поліції.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

06 лютого 2024 року старший слідчий СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження злочинної діяльності, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме знищення чи приховання речових доказів, місцезнаходження яких органу досудового розслідування встановити не вдалося.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч. 3 ст. 357 КК України, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, з якими знайомий та разом проживає в м. Шепетівці Хмельницької області, вчинити нове кримінальне правопорушення та перешкоди досудовому розслідуванню іншим чином.

З урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин із застосуванням насильства (або погрозою його застосування) слідчий суддя не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Свої вимоги аргументує тим, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід є занадто суворим.

Стверджує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочинів визнає, щиро кається, немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, так як щиро розкаявся у скоєному і примирився з потерпілим.

Вказує, що підозрюваний, має постійне місце проживання де позитивно характеризується.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, яка задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 , слідчий суддя встановив наявні ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного у кримінальному провадженні, взяв до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, обґрунтованість пред`явленої підозри та дані про його особу, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення.

Таким чином, при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виключив можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів через неспроможність їх забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні, з чим і погоджується колегія суддів.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 та ч. 3 ст. 357 КК України, доведена слідчим та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Не заслуговують на увагу аргументи захисту про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому існує ризик, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень йому загрожує покарання у виді позбавлення волі, тому, з метою уникнення вказаного покарання, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суворість потенційного покарання, може покинути своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість та наявність доказів про вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за вчинення кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

Подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Доводи сторони захисту про зворотнє, зокрема, про відсутність у клопотанні слідчого посилання на обставини, які доводять наявність зазначених ризиків, не ґрунтуються на матеріалах провадження. Такі фактичні обставини слідчим викладені та в судовому засідання прокурором доведені.

Так, у клопотанні про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим викладено фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , які відомі слідству, наведено перелік доказів на підтвердження обґрунтованості підозри (протокол огляду місця події з фототаблицею, протокол допиту підозрюваного, протокол затримання, протоколи допиту свідка та потерпілого, постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, протокол огляду речових доказів з фототаблицею).

Наведені в клопотанні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому відібрано пояснення у підозрюваного, витребувані та оглянуті матеріали кримінального провадження, вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у посадової особи, в провадженні якої перебувають матеріали кримінального провадження, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно того, що підозрюваний щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, помирився з потерпілим та позитивно характеризується не є визначальними і не можуть бути підставою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.3 ст.357 КК України, до 04 квітня 2024 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3