КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002752 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2526/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ч. 3 ст. 309 КК України Доповідач ОСОБА_1 .

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановленої слідством особи, придбав для особистого вживання, тобто без мети збуту, психотропну речовину - амфетамін в особливо великому розмірі (маса у речовині 17,513 г) та продовжив при собі незаконно зберігати. У подальшому, 04 жовтня 2022 року близько 13 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , був затриманий працівниками поліції, які під час особистого обшуку виявили та в подальшому вилучили поліетиленовий пакет з цією психотропною речовиною.

Вилучена у ОСОБА_6 речовина є психотропною - амфетамін, обіг якої обмежено, згідно з Переліком, затвердженими Постановою КМУ від 06.05.2000 № 770 (Таблиця 2, Список № 2), загальний розмір якого у перерахунку на суху речовину є особливо великим (Таблиця 2, затверджена наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 р).

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. 75 КК України, яка не підлягає застосуванню, та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за межами уваги суду, без необхідної оцінки залишились дані про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого діяння та особи обвинуваченого, тому, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд необґрунтовано дійшов до помилкового висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

Крім того, зазначає, що місцевий суд не врахував конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та без належної оцінки суду лишились ті обставини, що обвинувачений незаконно зберігав за місцем проживання психотропну речовину в особливо великих розмірах.

Також судом першої інстанції належним чином не враховано підвищений ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Придбання і зберігання психотропної речовини та особливо небезпечної психотропної речовини у великих та особливо великих розмірах, обіг яких є цілковито незаконним, не дає обґрунтованих підстав вважати можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування реального покарання.

При цьому зазначає, що фактично ухвалюючи помилкове рішення про застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд формально послався на підстави, які вже стали приводом для призначення обвинуваченому кримінального покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією відповідної норми Особливої частини КК України, а повторне врахування тих самих обставин для обґрунтування рішення про звільнення від відбування призначеного покарання є неприпустимим.

Таким чином, висновки суду про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання та не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами. В ході судового розгляду не здобуто даних про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, і саме тому суд не зміг послатися на них у вироку.

Отже, вважає, що, всупереч вимогам закону, суд першої інстанції незаконно і невмотивовано застосував до обвинуваченого ст. 75 КК України, яка не підлягала застосуванню, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, і внаслідок такої помилки ОСОБА_6 призначено явно несправедливе, невиправдано м`яке покарання із помилковим застосуванням ст. 75 КК України, яке є м`якшим за покарання такого саме виду і розміру, яке належить відбувати реально.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 проти її задоволення, дослідивши за клопотанням прокурора матеріали провадження, що характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки судупершої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у особливо великих розмірах, без мети збуту, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 3 ст. 309 КК України, колегія суддів не переглядає, оскільки вони ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Міра покарання призначена обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, з мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також дані про особу обвинуваченого, який не має судимості, характеризується позитивно, працевлаштований, хоч і не офіційно, має утриманців, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, після вчиненого жодного іншого правопорушення не вчинив.

Належним чином при цьому враховано судом і обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність таких обставин, які його обтяжують.

Саме на цих підставах суд, за змістом судового рішення, хоча й визнав за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини статті, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, щодо якого відсутні інші компрометуючі дані, визнав також і за можливе звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, протягом якого буде здійснюватись контроль за його поведінкою.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке, згідно зі ст. 12 КК України, відноситься дотяжких злочинів, відношення обвинуваченого до вчиненого, котрий в повному обсязі визнав свою провину у вчиненому злочині, і, зокрема, під час апеляційного розгляду висловив жаль з приводу вчиненого та вказав, що зробив для себе належні висновки, звертався за лікуванням і припинив вживання наркотиків, та тих даних про його особу, які були досліджені і під час апеляційного розгляду та свідчать про те, що він раніше не судимий; має постійне місце реєстрації та проживання в місті Києві; не працевлаштований, але зі слів обвинуваченого, працює не офіційно; не перебуває на спеціальних обліках у лікарів психіатра та нарколога; має на утриманні сина, 2019 року народження, та матір, яка є інвалідом 2 групи, а також того, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, і обставини, які обтяжують його покарання, відсутні.

Зазначені обставини та дані про особу ОСОБА_6 , щодо якого також і відсутні дані, які б вказували на його неналежну поведінку та притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності від часу вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає такими, що свідчать про значні позитивні зміни у поведінці обвинуваченого, що він зробив належні висновки і став на шлях виправлення, та відповідно визнає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його суспільну небезпечність, а висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений може бути виправлений без ізоляції від суспільства, у зв`язку з цим, правильними.

Твердження ж прокурора про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 309 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з урахуванням того, що вчинений ОСОБА_6 злочин відноситься до категорії тяжких та має підвищений ступінь суспільної небезпеки, а він незаконно зберігав особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, в особливо великих розмірах, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки всі ці обставини не лише знайшли своє відображення в кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК України за відповідними кваліфікуючими ознаками, але й були належним чином враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання та прийнятті рішення про можливість звільнення його від відбування цього покарання з випробуванням, яке, всупереч тверджень апелянта, суд належним чином мотивував, оцінивши вищезазначене в сукупності з іншими даними про особу винного та фактичними обставинами вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, хоча й належить до кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, але, виходячи з мети придбання та зберігання ОСОБА_6 психотропної речовини для власного вживання, в даному випадку могло б мати наслідком заподіяння шкоди здоров`ю виключно самого ОСОБА_6 .

Інших доводів в обґрунтування необхідності призначення обвинуваченому покарання без застосування ст. 75 КК України прокурор в апеляційній скарзі не навів.

Враховуючи всі вказані вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення, та вмотивовано на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням, так як його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, а тому доводи прокурора про безпідставне застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України є необґрунтованими і належно не мотивованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3