Справа № 464/3749/19
пр.№ 1-кп/464/158/24
26 квітня 2024 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю його сторін та учасників, -
У провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.
У цьому провадженні захисником заявлено клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. У судовому засіданні обвинуваченим та захисником заявлене клопотання підтримано.
Прокурор у судовому засіданні проти такого клопотання заперечив. Його думку підтримала і представник потерпілого.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Частиною 4 тієї ж норми Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як регламентовано ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням обвинуваченій інкримінується учинення протягом квітня 2018 року липня 2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, що згідно із ст.12 КК України є нетяжким злочином (передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років) та на даний час з дня його вчинення минуло три роки.
Натомість, заявляючи клопотання про сплив строків давності, сторона захисту не надала жодних доказів, що обвинувачена не вчинила протягом цього строку нового злочину певної тяжкості, що б зумовлювало безумовне звільнення від кримінальної відповідальності. Таких доказів також не надано стороною обвинувачення.
У відповідності до положень ст.ст.22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З огляду на такі законодавчі положення на особу, яка заявляє клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, покладено обов`язок його доведення з наданням переконливих доказів, чого у даному випадку стороною захисту не виконано. Зважаючи на відсутність безумовних підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а тому суд відмовляє у заявленому клопотанні. Наведене не перешкоджає у подальшому повторному зверненні із аналогічними вимогами.
Керуючись ст.ст.369-372 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Відмовити у клопотанні.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4