Справа № 215/2529/24
ВИРОК
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, не працюючої, не маючої на утриманні малолітніх(неповнолітніх) дітей, раніше не судимої, не є особою з інвалідністю, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , захисник обвинуваченої ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 ,
Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме: 03.04.2024 приблизно об 11:00 годині, ОСОБА_3 перебуваючи позаду будинку АДРЕСА_2 побачила раніше не знайомого їй чоловіка, а саме ОСОБА_6 , та в цей час у ОСОБА_3 виник прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільним телефоном, який знаходився у володінні ОСОБА_6 .
Знаходячись в цей час та місці, ОСОБА_3 , реалізуючи свій прямий умисел, підійшла до раніше незнайомого їй чоловіка та попросила у останнього надати їй мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, заздалегідь не бажаючи повертати вказаний мобільний телефон.
Так, 03.04.2024 приблизно об 11:10 годин, позаду будинку АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_6 , будучи переконаним у правомірних діях раніше незнайомої йому ОСОБА_3 , добровільно передав останній належний йому мобільний телефон марки «Nomi» моделі «i245 X-Treme», чорного кольору, який був у робочому стані, без пошкоджень. Після чого, ОСОБА_3 , отримавши від потерпілого належний йому вищевказаний мобільний телефон, діючи на досягнення свого прямого умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, своїми діями почала імітувати здійснення телефонного дзвінка та відходити від потерпілого ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 , доводячи свій прямий умисел до кінця та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, утримуючи в руках мобільний телефон марки «Nomi» моделі «i245 X-Treme», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю уваги зі сторони власника майна, який в цей час відволікся, з місця вчинення кримінального проступку зникла, розпорядившись в подальшому вищевказаним мобільним телефоном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 733,33 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачена, в присутності захисника, беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. Обвинуваченій роз`яснені обмеження на апеляційне оскарження вироку. Потерпілий ОСОБА_6 надав згоду щодо розгляду обвинувального акту за його відсутності та згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, суд вважає необхідним розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин, та обмежується зазначенням встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, із ухваленням вироку.
Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені судом докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , а її дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні обвинуваченій виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за допомогою лікаря-психіатра не зверталася, зверталася за медичною допомогою до лікаря-нарколога з 25.10.2007 по 25.08.2011 з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, розлучена, не має на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей, не працевлаштована, не є особою з інвалідністю, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи особу обвинуваченої, характер скоєного кримінального проступку, суд приходить до висновку про те, що мірою необхідною для виправлення обвинуваченої та для запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у виді обмеження волі, тому суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченій у виді обмеження волі та вважає можливим звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.
Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої в порядку ст. 122, 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України .
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374,375,376, 381-382, 394 КПК України суд,-
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi» моделі «І 245», чорного кольору, з ідентифікатором ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який передано під розписку потерпілому ОСОБА_6 - залишити в користуванні потерпілого;
- квитанцію №752 видану на ім`я Черненко - зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя