Справа № 192/889/24
Провадження № 1-в/192/82/24
Ухвала

Іменем України

08 травня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про застосування покарання у вигляді пробаційного нагляду,

засудженого 23 вересня 2020 року вироком Дніпровського апеляційного суду за ст. 128, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

початок строку відбування покарання: 13.10.2020,

кінець строку відбування покарання: 13.10.2025,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, просить застосувати до нього покарання у вигляді пробаційного нагляду в порядку Закону України про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань у умовах воєнного стану № 9185 з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у судове засідання не прибув, начальник установи просив розглядати питання про застосування покарання у вигляді пробаційного нагляду відносно засудженого ОСОБА_3 без участі представника установи.

Прокурор та засуджений не заперечували проти розгляду заяви засудженого про застосування покарання у вигляді пробаційного нагляду за відсутності представника виправної установи.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

У судовому засіданні засуджений заяву про застосування до нього покарання у вигляді пробаційного нагляду підтримав, просив його відпустити, посилався на те, що потрібно допомагати жінкам похилого віку у родині.

Прокурор проти задоволення заяви заперечував, посилався на те, що законом не передбачено заміни позбавлення волі пробаційним наглядом.

Суд, заслухавши засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 13.10.2020, кінець строку відбування покарання: 13.10.2025.

ОСОБА_3 був засуджений 25 жовтня 2019 року вироком Петропавлівського районний суд Дніпропетровської області за ст. 128, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч.ч. 1, 3, 4 ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном три роки.

23 вересня 2020 року Дніпровський апеляційний суд вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2019 року скасував в частині призначення покарання та ухвалив в цій частині новий вирок, яким призначив ОСОБА_3 покарання за ст. 128, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Початок строку відбування покарання ухвалив обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно з резолютивною частиною вироку запобіжний захід засудженому не обирався.

Суд зазначає, що відповідно до п. 23 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України закону України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Також Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" було внесено зміни до ст. 72 КК України та доповнено ч. 7 наступного змісту: «Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі".

Таким чином, зважаючи на викладені обставини, враховуючи, що ОСОБА_3 було призначено покарання у виді позбавленні волі, а не арешту, а також що до нього не був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, тому підстав для задоволення його заяви немає.

Керуючись п. 23 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України, ч. 7 ст. 72 КК України, ч. 6 ст. 9, ст. 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про застосування покарання у вигляді пробаційного нагляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1