ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/429/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/328/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.128 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 18.09.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, розлучену, яка працює соціальним робітником відділення соціальної допомоги вдома Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Первомайської міської ради Харківської області, інваліда ІІІ групи, раніше не судиму, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ст. 128 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

Цим вироком встановлено, що 14.03.2022 року близько 11-00 години, під час перебування ОСОБА_7 разом з потерпілою ОСОБА_9 , біля магазину «Колосок», розташованого по вул. 1 Травня, 1, смт. Кегичівка, Красноградського району, Харківської області, між ними виникла сварка на ґрунті неповернення ОСОБА_7 боргу ОСОБА_9 .

В ході сварки ОСОБА_7 діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків від своїх злочинних дій, хоча повинна була і могла передбачати це, штовхнула обома руками в груди ОСОБА_9 , в наслідок чого остання впала правим боком на асфальтобетонне покриття дороги поблизу магазину «Колосок».

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/24-КР/22 від 16.05.2022, потерпілій ОСОБА_9 спричинено закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я, згідно до п.п. 2.2.1 в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995.

На зазначений вирок суду першої інстанції захисником ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 18.09.2023 року щодо ОСОБА_7 , а кримінальне провадження закрити на підставі того, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Захисник просить повторно дослідити всю сукупність доказів у кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник посилається на те, що висновок суду про те, що в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що «після виписки з лікарні особисто надавала слідчому ОСОБА_10 медичні документи та рентгенівські знімки, який приїздив до неї та забирав їх, оскільки сама не мала можливості пересуватися», є помилковим та спростовується аудіозаписом цього судового засідання, під час прослуховування якого встановлено, що потерпіла повідомила про надання слідчому Твердохлібу рентгенівських знімків, а не виписки.

Апелянт зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про отримання органом досудового розслідування вищевказаної виписки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування через подання відповідного запиту, також відсутня ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, а тому це доказ є недопустимим.

Захисник також зазначає, що судово-медична експертиза № 12-14/24-КР/22 від 16 травня 2022 року була проведена без обстеження потерпілої, на дослідження експерту надано копії медичних документів та дослідницька частина цього взагалі не містить інформації щодо проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, відсутні відомості щодо застосованих методів (методик) дослідження, а тому судово-медична експертиза була проведена з порушенням її суттєвих умов, що, у відповідності до п.1 ч.2 ст.87 КПК України, визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманого доказу недопустимим. В даній конкретній ситуації, на думку захисника, висновок судово-медичної експертизи № 12-14/24-КР/22 від 16.05.2022 року є недопустимим доказом, оскільки ця процесуальна дія проведена з порушенням її суттєвих умов, у звязку з чим недопустимими є і висновки додаткових судово- медичних експертиз № 12-23/7-КР/22 від 10.06.2022 року, № 12-23/11- КР/22 від 08.07.2022 року, № 12-23/15-КР/22 від 13.07.2022 року. Зазначає, що встановлення наявності у ОСОБА_9 перелому шийки правої стегневої кістки є необгрунтованим, бо експерт використав неналежні джерела інформації.

В своїх апеляційних доводах апелянт вказує на те, що підозрювана ОСОБА_7 була безпідставно позбавлена свого процесуального права на відвід експертам, тому наявне порушення її права на захист, що є законодавчою нормою для визнання висновків експертів недопустимими доказами.

Крім того, захисник зазначає, що протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2022 року за участі свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , від 08.07.2022 року за участі свідка ОСОБА_13 , оскільки у цих протоколах відсутні прізвища, імена та по-батькові осіб, чиї фотографії були представлені для впізнання, а також слідча дія була проведена з порушенням її суттєвих умов, передбачених ч.1 ст.228 КПК України.

При цьому, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно та помилково взяв до уваги показання потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , а також поставився критично до показань свідка ОСОБА_14 та пояснень обвинуваченої. Зазначає, що висновок суду щодо доведеності формулювання обвинувачення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, і така невідповідність, на переконання сторони захисту, вплинула на вирішення питання щодо невинуватості ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і просили закрити кримінальне провадження, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

В межах апеляційного розгляду вирішувалося за клопотанням захисника ОСОБА_8 питання щодо необхідності повторного дослідження доказів.

Вказане клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів в кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, оскільки, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

При цьому належить врахувати те, що у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 р. (справа № 676/603/17) зазначено, що « … відповідно до положень ст.404 КПК, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду». Таку ж позицію підтримала і Велика Палата Верховного Суду (справа № 640/6847/15-к).

Натомість захисник ОСОБА_8 обґрунтовує своє клопотання лише доводами про свою незгоду з оцінкою доказів, на які суд послався у вироку.

З огляду на викладене та вимоги ч.3 ст.404 КПК України, підстави для задоволення такого клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів та обставин кримінального провадження, відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний чи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і позицію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Крім того згідно з п. 15 ст.7, ст.22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд виконав в повному обсязі.

Надаючи оцінку такому твердженню обвинуваченого колегія суддів виходить із правової позиції, висловленій в постанові Верховного суду від 10.09.2020 року у справі № 555/2067/18.

Зокрема, колегія суддів виходить із того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає лише, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням, що у даному провадженні було дотримано.

Як пояснила обвинувачена ОСОБА_7 в судах першої та апеляційної інстанції, вона свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, але не заперечувала, що у неї 14.03.2022 сталася конфліктна ситуація за потерпілою ОСОБА_9 .

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини та докази вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення і обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 та доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, суд обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 .

Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 пояснила в суді першої інстанції, що вона спілкувалася з обвинуваченою та її чоловіком, вони, як бували в смт. Кегичівка, Харківської області, завжди заїжджали до неї. Її родичі з ОСОБА_20 привезли для продажу курточки, які побачила ОСОБА_21 з чоловіком та повідомили, що візьмуть їх для своїх онуків. Вона дала ці курточки обвинуваченій, та остання зазначила, що потроху буде віддавати гроші. З того моменту пройшов рік, їй стало відомо, що ОСОБА_21 поїхала на заробітки за кордон. Потім до неї приїхав чоловік обвинуваченої ОСОБА_22 та попросив зайняти в борг 400 гривень, які необхідні йому для оформлення землі на дочку. В неї було лише 200 гривень, які вона йому і віддала, а потім він осінню повернув ці кошти. Коли ОСОБА_21 повернулася з-за кордону, вона їх зустріла, та повідомила, що вони повинні їй гроші в розмірі 1000 гривень за курточки, а вона сказала, що до нового року повернуть ці кошти, але так і не повернули. 14 березня 2022 року вона пішла в церкву, оскільки було церковне свято, а потім їй необхідно було відправити посилку на Новій пошті, але перед цим вона пішла до магазину «Аврора», де вона зустріла обвинувачену разом з чоловіком, які також були в цьому магазині. Вона поздоровкалась з ОСОБА_21 та вирішила не розпочинати бесіду в магазині відносно грошей, а вийшла на вулицю, побачила їх машину, яка стояла біля магазину «Колосок», підійшла до неї та чекала коли вони вийдуть з магазину та підійдуть до автомобіля. Коли вони підійшли, вона запитала, коли вони віддадуть гроші, які обіцяли повернути до нового року. Після чого почалися крики, потім вона спілкувалася з ОСОБА_23 , а в цей час ОСОБА_21 вже сиділа в машині. Вона сказала ОСОБА_24 , що будь Ви неладні, горіть в огні з тією тисячею, повернулася і пішла, а ОСОБА_21 в цей час наздогнала її ззаду і несподівано почала бити по голові качалкою для картоплі, яку вона придбала в магазині «Аврора». Обвинувачена вдарила десь разів 10 по голові, а потім вона повернулася до обвинуваченої обличчям та сказала «Ти що здуріла, що ти робиш», в цей час повиходило багато людей з магазинів, також було багато людей біля аптеки. Потім обвинувачена правою рукою схопила її за петельки, а лівою рукою вдарила в груди, вона полетіла у повітрі і сумка, яка була у неї в руках, відлетіла аж на проїжджу частину. Вона впала на правий бік біля припаркованої машини і не змогла підвестися. Після цього, обвинувачена нанесла їй три удари лівою ногою по правій нозі в область коліна. ОСОБА_25 потім ОСОБА_21 розвернулася, сказала своєму чоловікові «поїхали», вони сіли в автомобіль та поїхали в бік переїзду. Поруч стояв хлопчик, який хотів її підняти, але вона йому цього не дозволила. Потім підбігла товарознавець з магазину «Колосок» ОСОБА_26 і вона разом з хлопчиком її підняли, але стояти вона не могла. Також підбігли ще два хлопця, яких вона не знала, які також допомагали їй піднятися, вони викликали поліцію та швидку. Поки чекали на приїзд швидкої, водій автомобіля, біля якого вона впала, запропонував відвезти її до лікарні. Хлопці, які пізніше підійшли, допомагали їй сісти в авто, але під`їхала карета швидкої допомоги і вони її погрузили до швидкої, а потім вже приїхали працівники поліції, яких було троє. Карета швидкої допомоги відвезла її до Кегичівської районної лікарні, де їй провели обстеження та лікар повідомив, що в неї зламана шийка стегна і необхідно робити операцію в Красноградській районній лікарні, на що вона погодилася. Поки лікарі робили обстеження, працівники поліції, які їхали за швидкою, її допитали та відібрали заяву про вчинення злочину, вона повідомила, що трапилося, та хто вчинив злочин. По приїзду до Красноградської лікарні її поклали на витяжку, на якій вона пробула чотири дні, а вже потім їй зробили операцію. Зазначила, що перебувала на стаціонарному лікуванні місяць, починаючи з 14 березня 2022 року. Вже після операції лікар повідомив, що необхідно періодично приїздити, робити повторні знімки, і можливо потрібно буде ще робити операцію. Зазначила, що після конфлікту, вона обвинувачену більш не бачила, вона не приїздили до неї, гроші так і не повернула, лікарняні не сплатила, хоча як би вона надала допомогу по оплаті витрат на лікування не було б ніяких проблем. Також зазначила, що вона хворіє на цукровий діабет, підвищений тиск, але до березня 2022 року ніяких проблем з опорно-руховим апаратом у неї не було, а також переломів травмованої ноги. Вказала, що після даної травми потребує постійного лікування та обстеження. Повідомила, що в день конфлікту вона була вдягнута у брюки, червону куртку та в`язану шапку, а обвинувачена була в темній куртці, черевиках чи сапогах, але чи була в головному уборі, вона не пам`ятає. Зазначила, що коли вона повернулася з Красноградської ЦРЛ, десь через півмісяця її допитував слідчий ОСОБА_27 , який її заяву про вчинення злочину не зареєстрував відразу, а потім вже інша слідча ОСОБА_28 займалася її справою. Допит проводився у неї вдома. Вказала, що виписку щодо її лікування надавав лікар Красноградської ЦРЛ на запит слідчого, але хто саме вона не пам`ятає. Також зазначила, що вона особисто надавала слідчому Твердохлібу медичні документи та рентгенівські знімки, який приїздив до неї та забирав їх, оскільки сама не мала можливості пересуватися, в подальшому всі медичні документи були їй повернуті. Коли змінився слідчий, вона просила її зробити запит до лікарні щодо тих документів, яких не вистачало. Вказала, що не мала можливості прибути до судово-медичного експерта для огляду, оскільки не мала можливості самостійно пересуватися, а транспортного засобу немає.

Допитана в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона працює продавцем в магазині «Кулінічі». Коли трапився інцидент вона працювала і через скляну вітрину магазину бачила, що ОСОБА_26 та ОСОБА_21 стояли одна на проти одної, спілкувалися, ніяких криків вона не чула. Після того, як відпустила клієнтів, вона помітила, що ОСОБА_21 вже не було, а ОСОБА_26 сиділа на полу трішки схилена на бік, до неї підбігли люди та почали її піднімати, а вона в цей час дуже кричала. Даний конфлікт був тривалістю хвилин п`ять. Щодо даного конфлікту вона дізналася вже пізніше, а особисто нічого не бачила та не чула.

Свідок ОСОБА_13 надав в суді першої інстанції показання про те, що він весною 2022 року був у магазині «Колосок», купляв цигарки. Потім вийшов з магазину та пішов у бік центру і в цей час почув крики, повернув голову та побачив двох жінок, які знаходились між магазинами «Кулінічі» та «Колосок», які голосно спілкувалися, щось балакали за гроші. Потім він побачив, що обвинувачена штовхнула потерпілу двома руками у груди, а потерпіла від цього удару впала на землю на спину, підняла тулуб, а встати не змогла, так як кричала, що у неї щось з ногою. Поряд з нею знаходився хлопчик. Після цього обвинувачена сіла на пасажирське сидіння в машину красного кольору і поїхала. Він разом зі своїм товаришем ОСОБА_29 , який чекав його, підбігли до потерпілої та допомогли їй піднятися. Потім він викликав швидку допомогу, а інша жінка, яка підбігла також до потерпілої, викликала працівників поліції. Після того як приїхала карета швидкої допомоги, він разом з товаришем, допомогли погрузити потерпілу до машини швидкої, і відразу пішли по своїм справа. Не бачив чи приїздили працівники поліції. Коли відбувався даний інцидент було багато людей навколо, але з його знайомих, був лише ОСОБА_30 . Зазначив, що з його участю проводився слідчий експеримент, він показував як обвинувачена штовхнула потерпілу. Також проводилось впізнання, йому на комп`ютері показали чотири фотографії, з яких він вибрав ту жінку, яку бачив на місці події, в роздрукованому вигляді дані фотографії не були. При проведенні слідчих експериментів були двоє понятих, після проведення слідчих експериментів він підписав дані протоколи. Повідомив, що під час інциденту жінка, яка штовхнула потерпілу та яку він опізнав на слідчого експерименті, а також жінка, яка перебуває в залі судового засідання є однією і тією ж жінкою.

Свідок ОСОБА_16 пояснив в суді першої інстанції, що на весні 2022 року він разом з ОСОБА_13 піднімалися з центру та йшли до магазину «Колосок», щоб купити цигарок. Вказав, що його товариш ОСОБА_13 знаходився десь поруч з ним, а можливо трошки попереду нього. Дійшовши до кута будівлі він почув крик жінки, коли вийшли із-за кута помітили, що на проїжджій частині біля стоянки лежить жінка, а біля неї стоїть маленький хлопчик. Відстань до потерпілої була близько 150-200 метрів, безпосередньо самого інциденту він не бачив. Він разом зі своїм товаришем підійшли та допомогли жінці піднятися, потім підійшли і інші люди, хто саме викликав швидку та поліцію він не пам`ятає. Потерпіла, коли вони допомагали їй піднятися, повідомила, що її штовхнули за борг, більш нічого вона не повідомляла, оскільки у неї дуже сильно боліла нога. Вона була вдягнута в куртку червоного кольору. Коли приїхала карета швидкої допомоги він разом з товаришем допомогли погрузити потерпілу до швидкої, а самі пішли по своїм справам.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції пояснив, що він є чоловіком обвинуваченої та був безпосереднім свідком даної події. Пояснив, що весною 2022 року, десь об 11-00 годині він разом з дружиною ОСОБА_7 приїхали в смт. Кегичівку, Харківської області, поставили машину біля магазину «Кулінічі» і пішли через дорогу в магазин «Аврора». Дружина ходила по магазину щось вибирала, а він стояв ближче до порогу магазину, а потім помітив, що дружина спілкується з потерпілою. Потім ОСОБА_26 вийшла з магазину та піджидала мою дружину біля магазину. Коли вони разом з дружиною вийшли з магазину потерпіла почала сваритися, виражатися нецензурною лайкою, кричала «Ой, людоньки, дивіться що робиться, набралися в борг, а віддавати не бажають». Ми з дружиною намагалися уникнути скандалу, але потерпіла йшла за ними та кричала і погрожувала, що спалить хату. Потім потерпіла догнала нас та вдарила дружину сумкою, яка була у неї в руках, ззаду по голові, коли дружина повернулася вона схопила її за руку, а дружина її руки від себе відірвала, тобто відмахнулася, розвернулася і ми пішли до машини та поїхали в бік переїзду. Ніяких тілесних ушкоджень дружина не наносила потерпілій, також повідомив, що за їх присутності, потерпіла не падала, можливо пізніше, але йому це не відомо. Зазначив, що під час інциденту було багато людей, але чи були там знайомі, він не пам`ятає. Вказав, що в той день, дружина була вдягнута в синю куртку, бордове плаття та чорні чоботи, без головного вбрання, а на потерпілій була світло-рожева куртка, чорні брюки та чорні черевики, без головного вбрання. Підтвердив, що дійсно вони брали в борг куртки у потерпілої, але за їх підрахунками вони розрахувалися в повному обсязі продуктами, які привозили потерпілій, а саме: яйця, молоко, цукор. Вважав, що ініціатором даного конфлікту була потерпіла, яка піджидала його дружину біля магазину, а потім йшла за ними до автомобіля. Повідомив, що потерпіла, коли йшла за ними, зникла з поля зору на деякий час, напевно впала, а потім піднялася і знову йшла за ними, хода в неї була невпевнена, можливо була напідпитку, але запаху алкоголю від неї він не чув. Після того, як вони поїхали, десь хвилин через 30-40 вони поверталися даною дорогу, але нікого на місці інциденту не було. Потім вже місяця через два, працівники поліції приїхали додому та забрали дружину до відділу поліції.

Свідок ОСОБА_17 надала в суді першої інстанції показання про те, що вона працює завідуючою Аптеки 911. Зазначила, що не була свідком подій, так як в той день вона була вихідна і нічого не бачила та не чула. До аптеки прийшла слідча ОСОБА_28 , надала свої документи та запитала, чи маються в аптеці камери спостереження і чи можливо їх оглянути. Вона повідомила слідчу про те, що камери не охоплюють ту територію де відбулася бійка і те, що без дозволу юридичного відділу, який знаходиться при аптеці 911, відео для огляду не надасть. З цього приводу був складений протокол, який вона підписала. Також додала, що на той момент не працював запис, оскільки поламався жорсткий диск, запис вівся, але архіву з записом не було.

Свідок ОСОБА_11 повідомила суду першої інстанції, що вона працює адміністратором в магазині «Аврора». Десь після 10 березня 2022 року, більш точної дати не пам`ятає, вона була на роботі. Ближче до обіду, вона вийшла зі свого магазину та пішла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щоб придбати воду «Моршинську». Вийшла з магазину з пляшкою води і зупинилася для того щоб пропустити машини, які їхали по дорозі, оскільки була слякота та калюжі, а вона була в легеньких капцях. Потім почула шум, гам і помітила, що їй на зустріч йдуть дві жінки, які дуже голосно сперечалися щодо якогось боргу та чоловік. Обвинувачена висловлювалася нецензурною лайкою, кричала на свого чоловіка, щоб він не ліз в чужі справи та йшов до машини. Потім вони перейшли дорогу і стали одна проти одної та продовжували кричати та сперечатися, обвинувачена спочатку вдарила сумкою по голові потерпілу, а далі злобно штовхнула потерпілу в груди обома руками, остання не встояла від даного поштовху та впала на спину тільки трішки на бік, затримавшись на ліктях, намагалася підвестися, але обвинувачена ще нанесла один поштовх і після цього потерпіла впала повністю, але встати вже не змогла та почала кричати від болю. Далі до потерпілої підійшли люди, допомогли їй піднятися, а потерпіла повідомила, що не може стати на ногу. Зазначила, що потім вона зайшла до магазину в якому працює, а через деякий час виглянула та помітила, що потерпілу намагаються посадити до автомобіля, щоб відвести до лікарні, але приїхала карета швидкої допомоги і забрали потерпілу до лікарні. Вказала, що вона приймала участь у слідчому експерименті, де вона показувала, як наносились удари, а також їй надавали для впізнання чотири фотокартки жінок, з яких вона відразу впізнала обвинувачену. Також повідомила, що в магазині "Аврора" ведеться відеоспостереженні, мається 16-18 камер, які охоплюють весь магазин всередині, але зовнішніх камер спостереження немає. Вказала, що дана подія відбувалася між магазинами «Кулінічі» та «Колосок», тривала не довго, десь 4-5 хвилин.

Свідок ОСОБА_18 повідомив суду першої інстанції, що він не був свідком конфлікту, але на досудовому слідстві його допитували з приводу роботи камер відеоспостереження, які розташовані на магазині «Колосок», який знаходиться на балансі приватного виробництва комерційного підприємства «Технологія», директором якого є його дружина. Зазначив, що на момент вчинення сварки камери не працювали, так як після погодних умов, а саме грози, вони вийшли з ладу. Також повідомив, що камера, яка знаходиться ззовні приміщення розташована так, щоб можливо було спостерігати завантаження товару, тобто вона не охоплює дорогу. Вказав, що інформація з камер зберігається на жорсткому диску, який встановлений в відеореєстратор, інформація, яка записується пізніше перезаписує те, що було перед цим, приблизно дві неділі ведеться архів.

Свідок ОСОБА_19 повідомила в суді першої інстанції, що вона працює товарознавцем в магазині «Колосок». В березні 2022 року, більш точної дати вона не пам`ятає, близько 11-00 години вона йшла з банку до свого робочого місця і дійшовши до пішохідного переходу почула крики, коли перейшла дорогу побачила, що між магазинами «Колосок» та «Кулінічі» ОСОБА_30 та ОСОБА_31 піднімали ОСОБА_32 (їй вона відома, як ОСОБА_33 ), вона дуже голосно кричала. Коли вона до них підійшла, побачила, що одяг у ОСОБА_26 ззаду та з одного боку був брудний. Потерпіла попросила її запам`ятати машину, яка від`їжджала від магазину, це було червоне «Жигулі», яке поїхало в бік залізничного переїзду. Потім вона почала допомагати потерпілій, вона викликала працівників поліції, а ОСОБА_31 викликав швидку допомогу. Поки чекали приїзду швидкої потерпіла їй повідомила, що трапилося, зазначила, що вона підійшла до ОСОБА_34 з проханням повернути кошти за куртки, але остання відмовилася і штовхнула потерпілу. Очевидцем цих подій вона не була. Зазначила, що потерпілу знає, як покупця, а обвинувачену знає з дитинства, оскільки її бабуся жила з нею в одному селі, більш ніяких стосунків з ними немає. Вказала, що потерпіла, коли її підняли хлопці, весь час до поки не приїхала швидка допомога стояла, але їй було дуже погано, це було видно по виразу її обличчя. Потерпіла повідомляла, що в неї дуже болить нога, вона її не відчуває та не може самостійно стояти. Після приїзду карети швидкої допомоги, вона разом з хлопцями, які її піднімали, допомогли погрузити її до швидкої, а потім вона пішла на своє робоче місце, забравши сумку з продуктами, яку пізніше прийшов і забрав її співмешканець. Повідомила, що коли підійшла до потерпілої, бачила, що від магазину від`їжджає червоний автомобіль «Жигулі», номерів не запам`ятала, машину бачила лише ззаду, але через заднє скло, яке було не тоноване помітила, що в машині знаходилось дві особи, хто перебував за кермом не знає. Поліція під`їхала пізніше, вже після того, як потерпілу забрала швидка. До мене в магазині, підійшов працівник поліції ОСОБА_35 , який представився та просив повідомити, яка саме машина від`їжджала, я розповіла все, що бачила, а він відразу сказав, що це автомобіль ОСОБА_36 . Після того, як потерпіла була виписана з лікарні, десь через 10 днів після зазначеної події, до магазину приїхав працівник поліції ОСОБА_35 і повідомив їй, що необхідно прийти до поліції, для дачі пояснень.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суду першої інстанції, що ини вона почула крики з вулиці «Господи, люди добрі, що робиться», їй стало цікаво, що там відбувається, тому вона вийшла з підсобного приміщення магазину та побачила, що сваряться дві жінки, вони висловлювалися нецензурною лайкою. Потім вона зайшла до магазину, розповіла про це іншим продавчиням, сказала: «що у нас робиться, в країні війна, а жінки сваряться» і далі пішла працювати. Відпустивши декілька покупців, десь приблизно через 5-10 хвилин, вона знов вийшла на вулицю та побачила, що потерпіла вже лежала, як би на полу присядці і у неї була вигнута нога, а обвинувачена постояла поряд з нею декілька хвилин та пішла до машини червоного кольору і поїхала на ній в бік залізничного переїзду. Про що сварилися жінки їй не відомо та не було чутно. Повідомила, що на дворі було мокро, були калюжі, тому потерпіла була в багнюці. Вона не бачила, щоб обвинувачена вчиняла відносно потерпілої будь-які протизаконні дії, а лише бачила, що вона стояла поруч з потерпілою, коли та лежала на землі. Потім з вікна магазину бачила, що під`їхала швидка допомога, потерпілу допомогли загрузити до швидкої товарознавець магазину «Колосок» ОСОБА_19 , ОСОБА_37 та ОСОБА_31 , а вже пізніше приїздив працівник поліції ОСОБА_35 , який спитав, що трапилося. Потім через деякий час її викликали до поліції, вона надала свої пояснення та впізнала по фотознімкам, які надавала слідча, обвинувачену по даній справі. В судовому засіданні підтвердила, що жінка, яка сварилася з потерпілою та яку вона впізнала на фото і жінка, яка знаходиться в судовому засіданні в якості обвинуваченої, є одна і таж особа.

Потерпіла ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано будь-яких об`єктивних доказів, що свідки надавали завідомо неправдиві показання та мають особисту зацікавленість щодо розгляду цього кримінального провадження чи вони мають намір обмовити обвинувачену.

Будь-яких доказів про те, що свідки не могли пам`ятати події, які мали місце згідно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинуваченим та його захисником суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні процесуальні підстави ставити під сумнів зазначені вище показання свідків та потерпілої.

Крім того, показання потерпілої та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_11 не суперечать і підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , які також попереджалися в суді першої інстанції про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань.

При цьому, колегія суддів погоджується з критичною оцінкою показань свідка ОСОБА_14 про те, що обвинувачена ОСОБА_7 ніяких дій фізичного характеру щодо потерпілої ОСОБА_9 не вчиняла, оскільки обвинувачена є дружиною цього свідка, а тому ОСОБА_14 має певну зацікавленість та в будь-який спосіб може сприяти допомогти своїй дружині.

Більш того, показання свідка ОСОБА_14 суперечать показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно надано критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_14 щодо відсутності з боку його дружини будь-яких активних дій у конфлікті з потерпілою, а тому апеляційна скарга захисника в цій частині, на переконання апеляційного суду, є суб`єктивною та безпідставною.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст.7, ч. 1 ст.26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні суб`єктами кримінального провадження своїх процесуальних прав в межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів дійшла висновку, що показання свідків, попереджених про кримінальну відповідальність і безпосередньо допитаних під час судового розгляду, є стабільними протягом усього розгляду і цілком узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Згідно ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться в письмових доказах, наданих стороною обвинувачення, зокрема, у:

- витязі з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000157 (т. 2, а.с. 192) з якого вбачається, що 23.03.2022, о 09 год. 38 хв. були внесені відомості за правовою кваліфікацією ст. 128 КК України, на підставі звернення гр. ОСОБА_9 22.03.2022 до ЧЧ СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області. З короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що невідома особа з необережності спричинила їй тілесні ушкодження поблизу магазину «Колосок» по вул. 1 Травня, смт. Кегичівка, Красноградський район, Харківська область;

- усній заяві потерпілої про вчинене кримінальне правопорушення від 14.03.2022, прийнята інспектором з РПП СПД № 1 ВП № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_38 , що зафіксовано у протоколі прийняття такої заяви (т. 2, а.с. 193), яка була зареєстрована 22.03.2022. Із змісту такої вбачається, що потерпіла просить прийняти міри до ОСОБА_7 , яка близько 11 год. 00 хв., 14.03.2022 в смт. Кегичівка, Красноградського району, Харківської області по вул. 1 Травня біля магазину «Колосок» спричинила їй тілесні ушкодження, а саме штовхнула її, внаслідок чого вона впала та отримала тілесні ушкодження;

- постанові старшого слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про призначення судово-медичної експертизи від 13.04.2022 (т. 2, а.с. 200);

- висновоку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №12-14/24-КР/22 від 16.05.2022 року, яким встановлено, що тілесне ушкодження могло утворитися від ударної дії тупого твердого предмету або бо таке, не пізніше дати звернення до медичної установи. По ступеню тяжкості закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я, згідно до п.п. 2.2.1 в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 (т. 2, а.с. 201-202);

- копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (без номеру та назви медичного закладу), видана на ім`я ОСОБА_9 , з якої вбачається, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Красноградська ЦРЛ» в період з 14.03.2022 по 30.03.2022 з діагнозом: закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків (т. 2, а.с. 203);

- копії рентгенівського знімку, роздрукованому на білому аркуші паперу від 14.03.2022 з Кегичівської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_9 (пряма проекція) перелом (т. 2, а.с. 204);

- протоколі слідчого експерименту з фототаблицею, складений слідчою відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 30.05.2022, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_9 , з якого вбачається, що в ході проведення експерименту потерпіла ОСОБА_9 розповіла та показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_7 , яке мало місце 14.03.2022 біля магазину «Колосок» (т. 2, а.с. 211-214);

- протоколі пред`явлення особи по фотознімкам для впізнання складеного 06.06.2022 з 09.10 год. по 09.25 год. слідчою відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 в присутності понятих, свідку ОСОБА_11 для впізнання пред`явлено чотири фотознімка з раніше незнайомими людьми жіночої статі та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань за ст. 385 КК України, внаслідок чого остання вказала на фотознімок під № 2, на якому впізнала жінку, яка 14.03.2022 вчинила сварку та побила потерпілу ОСОБА_9 (т. 2, а.с. 215-216);

- протоколі слідчого експерименту з фототаблицею, складений слідчою відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 06.06.2022, проведеного за участю свідка ОСОБА_11 , з якого вбачається, що в ході проведення експерименту свідок ОСОБА_11 розповіла та показала механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 обвинуваченою ОСОБА_7 , яке мало місце 14.03.2022 біля магазину «Колосок» (т. 2, а.с. 217-220);

- протоколі пред`явлення особи по фотознімкам для впізнання складеного 06.06.2022 з 15.16 год. по 15.25 год. слідчою відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 в присутності понятих, свідку ОСОБА_12 для впізнання пред`явлено чотири фотознімка з раніше незнайомими людьми жіночої статі та попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань за ст. 385 КК України, внаслідок чого остання вказала на фотознімок під № 4, на якому впізнала жінку, яка 14.03.2022 вчинила сварку, а потім стояла з лежачою жінкою. (т. 2, а.с. 221-222);

- заяві потерпілої ОСОБА_9 від 07.06.2022 на ім`я слідчої відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 щодо надання рентгенівських знімків для проведення додаткової судово-медичної експертизи (т. 2, а.с. 223);

- заяві потерпілої ОСОБА_9 від 08.06.2022 на ім`я слідчої відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 щодо проведення додаткової судово-медичної експертизи без її участі, оскільки в неї незадовільний стан здоров`я та трудність в пересуванні (т. 2, а.с. 224);

- супровідному лист слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 від 14.06.2022 на ім`я потерпілої ОСОБА_9 щодо повернення рентгенівських знімків, з відміткою про їх отримання потерпілою 14.06.2022 (т. 2, а.с. 225);

- постанові слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 про призначення судово-медичної експертизи від 08.06.2022 (т. 2, а.с. 226);

- висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи № 12-23/7-КР/22 від 10 червня 2022 року, яким встановлено, що тілесне ушкодження, а саме закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, могло утворитися при падінні з прискоренням на розпростерту поверхню правою половиною тулуба . По ступеню тяжкості закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я, згідно до п.п. 2.2.1 в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 (т. 2, а.с. 229-230);

- протоколі пред`явлення особи по фотознімкам для впізнання складеного 08.07.2022 з 09.15 год. по 09.25 год. слідчою відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 в присутності понятих, свідку ОСОБА_13 для впізнання пред`явлено чотири фотознімка з раніше незнайомими людьми жіночої статі та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань за ст. 385 КК України, внаслідок чого останній вказав на фотознімок під № 4, на якому впізнав жінку, яка 14.03.2022 вчинила сварку та побила потерпілу ОСОБА_9 (т. 2, а.с. 245-246);

- протоколі слідчого експерименту з фототаблицею, складений слідчою відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 08.07.2022, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 , з якого вбачається, що в ході проведення експерименту свідок ОСОБА_13 розповів та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 обвинуваченою ОСОБА_7 , яке мало місце 14.03.2022 біля магазину «Колосок» (т. 2, а.с. 247-249);

- постанові слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 про призначення судово-медичної експертизи від 07.07.2022 (т. 2, а.с. 250);

- висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи № 12-23/11-КР/22 від 08 липня 2022 року, яким встановлено, що тілесне ушкодження, а саме закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, могло утворитися при падінні з прискоренням на розпростерту поверхню правою половиною тулуба . По ступеню тяжкості закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я, згідно до п.п. 2.2.1 в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995. Також зазначено, наявність інвалідності 3 групи по захворюванню хребта гр. ОСОБА_7 не є перешкодою для здійснення з невеликою силою поштовху гр. ОСОБА_9 та подальшому її падінню. (т. 3, а.с. 1-2);

- постанові слідчого відділення №2 СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 про призначення судово-медичної експертизи від 12.07.2022 (т. 3, а.с. 3);

- висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи № 12-23/15-КР/22 від 13 липня 2022 року, яким встановлено, що тілесне ушкодження, а саме закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків, могло утворитися при падінні з прискоренням на розпростерту поверхню правою половиною тулуба . По ступеню тяжкості закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням відламків відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я, згідно до п.п. 2.2.1 в, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995. Також зазначено, що покази гр. ОСОБА_13 , дані ним в протоколі допиту свідка від 08.07.2022 та в протоколі слідчого експерименту від 08.07.2022, про спосіб спричинення тілесного ушкодження гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_7 , не протирічать даним, отриманим при проведенні судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_9 (т. 3, а.с. 4-5).

Твердження захисника про те, що потерпіла не надавала слідчому Твердохлібу виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 , наданих нею в судовому засіданні 26.09.2022 року.

Згідно звукозапису цього судового засідання від 26.09.2022 року , потерпіла ОСОБА_9 на запитання захисника ОСОБА_8 відповіла, що вона надала слідчому Твердохлібу усі медичні документи , в тому числі, рентгенівські знімки. В подальшому слідчий повернув їй усю медичну документацію (24 хвилина аудізапису). З цього звукозапису судового засідання також ввбачається, що захисником ОСОБА_8 задаються потерпілій запитання виключно про рентгенівські знімки, але потерпіла під час свого допиту також повідомила і за іншу медичну документацію (т.1 технічний носій інформації, що закріплений на обкладенці).

Зазначені обставини узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ОП ВС від 27.01.2020 року у справі № 754/14281/17 (провадження № 51-218кмо19).

Крім того, судом першої інстанції надавалася оцінка доводам сторони захисту, які також зазначені захисником в своїй апеляційній скарзі, щодо недопустимості висновків експерта через невідповідність їх форми (змісту), проведення експертизи без участі потерпілої, проведення експертизи на підставі копії виписки, та позбавлення обвинуваченої можливості заявити відвід експерту, з якими також погоджується і колегія суддів.

Зокрема, у даному кримінальному провадженні висновком судово-медичного експерта Красноградського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ №12-14/24-КР/22 від 16.05.2022 року, встановлено тяжкість та характер тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , і це є доказом, яким встановлюються обставини, які не можуть бути встановленні іншими доказами, навіть в їх сукупності. Даний висновок проведений експертом ОСОБА_39 , яка працює експертом Красноградського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ, має вищу медичну освіту, першу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Судово-медична експертиза» (свідоцтво № 100-ХА про присвоєння ЕКК КЗОЗ ХОБСМЕ кваліфікації судового експерта, 5 кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи 14 років).

Додатковими висновками судово-медичного експерта Красноградського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ №12-23/7-КР/22 від 10.06.2022 року, №12-23/11-КР/22 від 08.07.2022 року та №12-23/15-КР/22 від 13.07.2022 року, встановлено тяжкість та характер тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , і це є доказом, яким встановлюються обставини, які не можуть бути встановленні іншими доказами, навіть в їх сукупності. Вищевказані додаткові висновки проведені одним експертом ОСОБА_40 , який працює експертом Красноградського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ, має вищу медичну освіту, вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «Судово-медична експертиза», є завідуючим відділення судово-медичної експертизи Красноградського МРВ СМЕ (свідоцтво № 035-ХА про присвоєння ЕКК КЗОЗ ХОБСМЕ кваліфікації судового експерта, 3 кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи 36 років).

Відповідно до положень ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

В розділі ІІ «Права, обов`язки та відповідальність експерта» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 за № 53/5, крім іншого, також зазначено, що експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань. Повідомлення про відмову повинно бути вмотивованим. У статті 70 КПК України йдеться про те, що за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному конкретному випадку немає підстав для сумніву у компетентності експертів у своїй галузі.

Твердження захисник щодо незгоди з висновками суду першої інстанції про те на екпертизу направлялися оригінали виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (без номера та назви медичного закладу) на ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 201-202).

Водночас під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції сторона захисту не скористалася своїм процесуальним правом та не заявляла будь-яких клопотань про виклик і допит експерта в судовому засіданні, а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою.

Крім того, при ознайомленні в порядку ст. 290 КПК з матеріалами досудового розслідування, в тому числі з даними проведених експертиз, сторона захисту не порушувала питання про надання їй доступу до медичної документації, за результатами дослідження якої експертом було сформовано висновки.

Більш того, стороною захисту не наведено обставин, які могли свідчити про порушення права обвинуваченої на захист внаслідок того, що вона не могла заявляти відводи експерту. Підстав для відводу експерта, які чітко визначені ст.79 КПК України, у цьому кримінальному провадженні не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника в цій частині також є необґрунтованою.

Щодо доводів захисника про недопустимості протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2022 за участі свідка ОСОБА_11 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2022 року за участі свідка ОСОБА_12 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 року за участі свідка ОСОБА_13 , колегія суддів зазначає, що

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недопустимість як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2022 за участі свідка ОСОБА_11 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2022 року за участі свідка ОСОБА_12 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 року за участі свідка ОСОБА_13 , з підстав, які, на думку апелянта, свідчать про невідповідність вимогам частин 6, 7 ст. 228 КПК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що у протоколі слідчої дії не наведено мотивів, в чому полягала необхідність проведення впізнання саме за фотознімками та не зазначено підстав, за яких не видалось за можливе провести впізнання наживо.

Відповідно до ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Ураховуючи положення вказаної норми закону, Суд дійшов висновку, що доводи захисника в цій частині в цілому не спростовують обґрунтованість судових рішень, оскільки зазначена норма КПК України не містить прямої заборони проводити впізнання по фотознімкам до пред`явлення особи до впізнання. Водночас, з огляду на вимоги ч. 6 ст. 228 КПК України, проведення впізнання за фотознімками виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Частиною 7 ст. 228 КПК України встановлено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції, за результатом дослідження вищезазначених протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2022 за участі свідка ОСОБА_11 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2022 року за участі свідка ОСОБА_12 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 року за участі свідка ОСОБА_13 не було встановлено підстав, які б свідчили про те, що вказана слідча дія була проведена з порушенням вимог ч. 7 ст. 228 КПК України, а тому доводи в апеляційній скарзі захисника про недопустимість протоколів як доказу тому, що, на його думку, фотознімки осіб, пред`явлених для впізнання суттєво різняться по зовнішності, на переконання колегії суддів, з огляду на наявність інших, вищезазначених доказів, які були враховані судом першої інстанції, в цілому не спростовують законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині.

Що стосується посилань сторони захисту на те, що у протоколах пред`явлення особи для впізнання відсутні відомості про анкетні дані статистів та їх згода на використання фотознімків у даному провадженні, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки норми кримінального закону не містять такої вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав, які б свідчили про те, що протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та був складений з порушенням вимог частин 6, 7 ст. 228 КПК України, а тому апеляційна скарга захисника в цій частині задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, оскільки у вироку суду першої інстанції в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України.

В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинуваченої за пред`явленим обвинуваченням чи зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 .

Тобто, апеляційні доводи захисника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України, а тому на переконання колегії суддів, така позиція апелянта пов`язана з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Отже, версія та доводи захисника ОСОБА_8 про незгоду з оскаржуваним вироком в частині визнанням ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини обвинуваченого у інкримінованому йому злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, оскільки повністю спростовуються дослідженим під час судового розгляду в суді першої інстанції доказами сторони обвинувачення, якім надана обґрунтована та повна оцінка в оскаржуваному вирок.

Таким чином, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України, тобто у необережному середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би підставами для скасування чи зміни судового рішення при перевірці цього кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, версія та доводи захисника ОСОБА_8 щодо незгоди з оскаржуваним вироком, суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції залишення без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді