Провадження № 1-кп/243/257/2024
Справа № 243/2482/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецькорї області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року та в режимі відеоконференції, під час трансляції, з приміщення гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації в АДРЕСА_1 , кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000193 від 30 березня 2023 рокуза обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовця, який проходить військову службу на посаді стрільця-санітара 3 відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , звання - солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

11 жовтня 2023 року прокурор звернувся до суду з письмовими клопотаннями про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти, вказує на те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Так, в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам підозрюваного:

переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення понесення покарання;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_3 може вплинути на свідків кримінального правопорушення, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слідчий зауважує, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Отже, на думку прокурора, ризик впливу обвинуваченого на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому - на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що підозрюваний, враховуючи тяжкість можливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення, може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад інших злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407, ст. 408 ч. 4 КК України.

Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі обвинуваченого.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Враховуючи, що протиправні дії ОСОБА_3 були вчинені із застосуванням насильства, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, на думку слідчого, є процесуально доцільним не визначати підозрюваному альтернативний запобіжний захід у виді застави. Прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Розмір застави не визначати через застосування насильства.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно його підзахисного ОСОБА_3 ..

Потерпілий ОСОБА_6 у судововому засіданні висловив заперечення щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 ..

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм докази.

На сьогодні до суду направлений обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що саме за критерієм оцінки «з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача» на сьогодні є можливість вважати, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 5 статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2023 року застосовано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 травня 2023 року з утриманням на гауптвахті, без визначення застави, в подальшому запобіжний захід продовжено на строк до закінчення строків досудового розслідування, а саме до 30 червня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 червня 2023 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб по 26 серпня 2023 року включно, без визначення розміру застави, який був неодноразово продовжений судом.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України, має зареєстроване місце проживання.

Суд приймає до уваги доводи сторони обвинувачення стосовно того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку. За таких обставин ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено також наявність ризику незаконного впливання на потерпілого та свідків, оскільки потерпілий та свідки судом не допитані, а тому, враховуючи, що обвинувачений особисто знайомий зі свідками, вони є його бойовими товаришами та він обізнаний про їх місце перебування, а також про місце перебування потерпілого по справі, існує ймовірність того, що ОСОБА_3 може скористатися цим та, перебуваючи на волі, здійснити вплив на потерпілого або свідків по кримінальному провадженню, з метою змусити їх змінити небажані для нього свідчення, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності.

Також суд вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ймовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, у разі перебування останнього на волі, оскільки ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності у 2021 році він був засуджений за ст. 296 КК України до покарання з випробувальним строком, що також може свідчити про схильність особи до порушення Закону та вчинення протиправних дій.

Заявлений в клопотанні ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає таким, що не знайшов свого підтвердження під час судового засідання.

Суд враховує, що запобіжний захід у виді взяття під варту є винятковим, однак, без застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на сьогодні продовжує існувати достатньо високий рівень ймовірності ризиків ухилення обвинуваченого від явки до суду, впливу на потерпілого та свідків, а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Тому, враховуючи існування доведених прокурором ризиків, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

Суд вважає, що в даному випадку потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ОСОБА_3 про який йдеться в клопотанні прокурора.

З огляду на викладене, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, з метою запобігання доведеним ризикам визначеним ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що існують всі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки, на думку суду, в даному конкретному випадку утримання його під вартою вимагають інтереси суспільства, а тому, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, є доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Більш м`який захід забезпечення кримінального провадження, на думку суду, не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу слідчим суддею розмір застави не визначався. Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, та те, що обвинувачення відносно ОСОБА_3 пред`явлено щодо тяжкого злочину та під час вчинення кримінального правопорушення було застосовано насильство до потерпілого, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на теперішній час перебуває на гауптвахті гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації в м. Павлоград Дніпропетровської області, суд вважає доцільним вирішити питання про участь обвинуваченого у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Учасники судового провадження не висловили заперечень щодо проведення судового засідання режимі відеоконференції.

Положенням ч. 1 ст.336 КПК України визначено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження, наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне здійснювати судове провадження в режимі відеоконференції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194, 336, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з утримуванням його на гауптвахті, строком на 60 (шістдесят) діб з 14 березня 2024 року по 12 травня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Проводити судові засідання за участю обвинуваченого ОСОБА_3 в режимі відеоконференції у системі EasyCon, проведення якої доручити гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації в м. Павлоград Дніпропетровської області.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити для виконання начальнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації в АДРЕСА_1 .

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, та підлягає негайному виконанню.

Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст ухвали проголошений 14 березня 2024 року, о 16 год. 45 хв..

Головуючий суддя: ОСОБА_1