Вирок

Іменем України

29.05.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 08.01.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Путятичі, Городоцького району, Львівської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Жовква, Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , без постійного місця проживання

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , 08.01.2023, близько 00:30 год., перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом підбору ключа відчинив дверцята автомобіля марки «ВАЗ 21011», жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , однак не змігши завести вказаний транспортний засіб, спільно із ОСОБА_4 привів його в дію силовими поштовхами та заштовхав на територію гаражного кооперативу «Автолюбитель №6», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де залишив, таким чином заволодівши ним.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 08.01.2023, близько 00:30 год., перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , вирішили незаконно заволодіти автомобілем марки ВАЗ 21011», жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 . З цією метою ОСОБА_5 , заздалегідь обумовивши свої дії з ОСОБА_4 , шляхом підбору ключа, відчинивши дверцята вказаного автомобіля, намагався завести транспортний засіб, однак не зумівши цього зробити, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 привели в його дію силовими поштовхами та заштовхали на територію гаражного кооперативу «Автолюбитель №6», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , де залишив, таким чином заволодівши ним.

Даними протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заподіяли матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_7 на суму 15 786 гривень 60 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю, підтвердив усі обставини його вчинення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю, підтвердив усі обставини його вчинення.

За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинувачених та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують осіб обвинувачених та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинувачених, дослідженням даних, що стосуються речових доказів, а також характеризуючих документів на особи обвинувачених.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який передбачено ч.2 ст.289 КК України та відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем реєстрації скарг від сусідів на нього не надходило.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

В ході судового розгляду встановлено, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Жовківського районного суду Львівської області від 01.04.2024 року, згідно з яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Так як судом встановлено, що ОСОБА_4 винен у вчиненні іншого кримінального правопорушення, яке вчинене ним до постановлення попереднього вироку, тому слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання із застосуванням принципу часткового складання покарань.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який передбачено ч.2 ст.289 КК України та відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_7 , який нотаріально посвідченою заявою, яка зареєстрована в реєстрі під №67 ствердив, що у нього відсутні будь які претензії, в тому числі матеріальні та моральні до ОСОБА_5 , так як йому повністю відшкодовано моральну, майнову та матеріальну шкоду. Відтак, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за даний вид злочину.

Водночас, із врахуванням вищенаведеного, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 75-78 КК України, звільнити від його відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України виходячи з переконання, що припинення протиправної поведінки та недопущення злочинів з його боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинувачених у даному кримінальному провадженні не обирався.

Крім цього з обвинувачених підлягають стягненню солідарно в користь держави витрати на залучення експерта, які документально підтверджені висновком експерта від 16.01.2023 №СЕ-19/114-23/757-Д, висновком експерта від 28.02.202, в сумі 5474, 02 грн.

У справі наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Жовківського районного суду Львівської області від 01.04.2024 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 22.02.2024 року, відповідно до ухвали слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 22.02.2024 року, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судові витрати на залучення експертів у сумі 5 474 (п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 02 копійки в дохід держави.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2023 року (справа №465/223/23, провадження №1-кс/465/108/23).

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2023 року (справа №465/223/23, провадження №1-кс/465/109/23).

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2023 року (справа №465/223/23, провадження №1-кс/465/110/23).

Речові докази:

зв`язку ключів у кількості 5 штук та чіп до омофону, технічний паспорт автомобіля, ключ брелок та два ключі на кільці, ключ брелок та два ключа на кільці, транспортний засіб помаранчевого кольору марки «ВАЗ 21011» д.н.з. НОМЕР_1 , вінкод НОМЕР_4 , килим автомобільний передній лівий з салону т/з, килим автомобільний передні1й правий вилучений з салону т/з, чохол з сидіння та підголовника правого переднього сидіння т/з, чохол з сидіння та підголовника лівого переднього сидіння т/з, чохол з керма т/з, пошкоджені ножичі та вушко від них виявлені на дорозі біля т/з, болт з шайбою виявлений на дорозі біля т/з залишити потерпілому ОСОБА_7 , які повернуті йому згідно розписки від 17.02.2023 року.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1