Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1032/24
Номер провадження 1-в/711/34/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

представника ДУ «Черкаський СІЗО» ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву засудженого ОСОБА_6 про оскарження правової бездіяльності адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за зверненням засудженого від 25.12.2023 та про звільнення від подальшого покарання або відстрочення виконання вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року і залучення його до захисту державного суверенітету,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходиться заява засудженого ОСОБА_6 про визнання правової бездіяльності адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за зверненням засудженого від 25.12.2023 про звільнення від подальшого покарання або відстрочення виконання вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року та залучення його до захисту державного суверенітету.

Свою заяву ОСОБА_6 мотивував наступним. 25.12.2023 ним було подано заяву до адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» про його залучення до захисту державного суверенітету та цілісності держави Україна під час воєнного стану та військової агресії російської федерації. 29.12.2023 за № 6/6230/81 йому надано відповідь в межах якої адміністрацією СІЗО повідомлено, що згідно ст. 152 КВК України є вичерпний перелік підстав для звільнення від відбування покарання, а саме: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом. Тобто його звільнення від подальшого відбування покарання можливе лише при наявності підстав, визначених ст.152 КВК України. Адміністрація ДУ "Черкаського слідчого ізолятора", за зверненням від 25.12.2023 року повинна була діяти в межах повноважень та вжити наступних заходів: розглянути звернення засудженого; надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк; вжити належних заходів для забезпечення прав засудженого; провести консультацію з відповідними органами державної влади; діючи в рамках відповідного законодавчого процесу на підставі, що засуджений виразив бажання бути залученим до захисту державного суверенітету під час воєнного стану та активної стадії військової агресії, звернутися до суду, як компетентного органу, що має право прийняти кінцеве рішення про звільнення від відбуття покарання та залучення засудженого до виконання конституційного обов`язку у захисті вітчизни на основі конкретних обставин кожного випадку.

Проте, зазначених дій за зверненням від 25.12.2023 р. вчинено не було. Вважає, що дії СІЗО становлять правову бездіяльність, яка дискримінує його як громадянина України на підставі його соціального статусу особи засудженого, а також порушує його конституційні права, свободи та конституційний обов`язок відповідно до ст. 65 Конституції України захищати Вітчизну від військової агресії російської федерації, під час оголошеного в державі воєнного стану. Тому просить звільнити його від подальшого покарання або відстрочити виконання вироку з метою його залучення до виконання конституційного обов`язку у захисті державного суверенітету України під час воєнного стану та військової агресії російської федерації.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав заяву та просив її задовольнити. Надав письмові пояснення на обґрунтування поданого клопотання.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 заяву підтримала та просила суд задовольнити її в повному обсязі.

Представник ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що на момент звернення ОСОБА_6 до адміністрації СІЗО з заявою про звільнення його від подальшого покарання або відстрочення у виконанні вироку з метою залучення до виконання обов`язку із захисту державного суверенітету України під час воєнного стану, він не відбував покарання у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», а був переведений в дану установу тимчасово, на час розгляду його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Тобто, ОСОБА_6 повинен був звертатися з такою заявою не до установи ДУ «Черкаський слідчий ізолятор». Але, для того, щоб не порушувати його право на звернення, установою СІЗО була надана йому відповідь, що звільнення від подальшого відбування покарання можливе лише за наявності підстав, передбачених ст. 152 КВК України. 17.01.2024 на адресу ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» надійшло розпорядження про відбування засудженим ОСОБА_6 покарання у вигляді довічного позбавлення волі у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», тобто фактично він тепер відбуває покарання в установі СІЗО з 17.01.2024. Просив відмовити в задоволення заяви ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаної заяви, та зазначив, що засуджений відбуває покарання на виконання вироку суду. Чинним законодавством України не передбачено звільнення від подальшого відбування покарання або відстрочка виконання вироку суду в частині відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі у зв`язку з участю особи у бойових діях під час воєнного стану. Нині існує процедура звільнення засуджених від відбування покарання для оборони країни за актом Президента України (помилування). Така процедура передбачає помилування засуджених, які мають значний бойовий досвід, невеликі покарання за ненасильницькі злочини. Крім того, стороною захисту не доведено існування будь-яких обґрунтованих підстав для задоволення клопотання та звільнення від подальшого покарання або відстрочення у виконанні вироку з метою залучення ОСОБА_6 до мобілізації на час воєнного стану. За вказаних обставин, прокурор просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 .

Заслухавши представника СІЗО та учасників судового розгляду, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 року без змін.

На даний час засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

25.12.2023 року ОСОБА_6 звернувся до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» з заявою про залучення його як особи засудженої до довічного позбавлення волі до захисту державного суверенітету України. Обґрунтовуючи заяву про звільнення від подальшого покарання, відстрочення чи зупинення виконання вироку суду в частині відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі, засуджений вказує на своє бажання взяти участь у звільненні країни від російських окупантів.

29.12.2023 року ДУ «Черкаський ізолятор» розглянув звернення засудженого ОСОБА_6 та надав обґрунтовану відповідь, щодо відсутності правових підстав для звільнення від подальшого покарання або відстрочення у виконанні вироку з метою залучення ОСОБА_6 , до виконання захисту державного суверенітету України. Одночасно адміністрація зазначила, що ОСОБА_6 може подати клопотання Президенту України про помилування.

Відповідно до ст. 152 КВК України, підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; прийняття уповноваженим органом рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Відповідно до ст. 536 КПК України, відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

Відповідно до п. 6 пп. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які:

-призвані чи прийняті на військову службу;

-проходять військову службу (навчання) у вищих військових закладах освіти і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;

-визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

-досягли граничного віку перебування в запасі;

-припинили громадянство України;

-були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

-направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;

-померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими.

Згідно абзацу 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках. До таких осіб, як правило, відносяться , зокрема ті, хто був виключений з військового обліку.

Отже, якщо особа відбуває покарання чи має судимість за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, то вона підлягаєте виключенню з військового обліку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається, крім іншого, вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пунктом 3 Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Тобто чинним законодавством України не передбачено направлення довічно засудженої особи для виконання захисту державного суверенітету України та її мобілізації на час воєнного стану, а відмова не є порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина.

На переконання суду, ОСОБА_6 не наведено переконливих доводів для обґрунтування наявності такого приватного чи суспільного інтересу, який би переважав над принципом правової визначеності та обґрунтовував необхідність звільнення його від подальшого відбування покарання або відстрочення виконання вироку суду.

Колегія суддів зазначає, що нині відсутній механізм звільнення судом засуджених від подальшого відбування покарання або відстрочення виконання вироку суду для надання можливості участі засудженого в бойових діях щодо захисту України під час воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява засудженого ОСОБА_6 про звільнення від подальшого покарання або відстрочення виконання вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року та залучення його до захисту державного суверенітету є необґрунтованою, і такою, що не підлягає задоволенню, а відмова ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» є правомірною та жодної бездіяльності судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 466, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про оскарження правової бездіяльності адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за зверненням засудженого від 25.12.2023 та про звільнення від подальшого покарання або відстрочення виконання вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року і залучення його до захисту державного суверенітету - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 27.02.2024 о 08:30 годині.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3