Номер провадження: 11-кп/813/1384/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського райсуду м. Одеси від 29.08.2023 у к/п №0000126 від 17.06.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вирішено питання стосовно долі речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 16.06.2023 близько 21 год. 30 хв., він перебуваючи на території Привокзальної площі в м. Одесі, знайшов паперовий згорток, всередині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, та шляхом привласнення знайденого, залишив її при собі, тим самим незаконно придбав та незаконно почав зберігати для особистого вживання без мети збуту.

В подальшому, 17.06.2023 о 00 год. 15 хв., за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_7 , був зупинений працівниками поліції, які у нього виявили та в подальшому в ході огляду місця події вилучили паперовий згорток в середині якого знаходилась вищевказана особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, кількісний вміст якої становить 0,3190 г., яку ОСОБА_7 незаконно придбав та незаконно зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваним вироком, вважаючи покарання не справедливим з огляду на те, що поза увагою суду залишилося те, що суспільна небезпека кримінальних проступків є значно меншою ніж злочинів, а також те, що більш суворий вид покарання з числа передбачених призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, що потягло за собою призначення необґрунтовано суворого покарання.

Посилаючись на викладені обставини, обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначення покарання та призначити йому покарання у виді штрафу від 1000 до 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає не в повному обсязі з огляду на наступне.

Враховуючи те, що висновки суду 1-ої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та правильність кваліфікації його дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для їх перегляду та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Що стосується доводів сторони захисту відносно суворості призначеного покарання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

Додержання цих вимог закону вимагає, що в кожному конкретному випадку суд, призначаючи покарання, повинен мотивувати у вироку, чому саме цей вид покарання він вважає за необхідне призначити обвинуваченому і чому саме обрана ним конкретна міра цього виду покарання є достатньою для досягнення цілей, сформульованих у ч. 2 ст. 50 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом 1-ої інст. було враховано ступінь тяжкості кримінального проступку, його суспільна небезпека та відомості про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд 1-ої інстанції визнав щире каяття визнання вини.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої судом встановлено не було.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності не притягувався та вважає призначення найбільш суворого покарання, яке передбачене санкцією статті, навіть із застосування ст. 75 КК України є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Вирішуючи питання про розмір штрафу, як виду покарання апеляційний суд враховує суспільну небезпеку кримінального проступку, яка полягає у суспільно небезпечному і протиправному заподіянні шкоди здоров`ю населення, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу ОСОБА_9 та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу у розмірі 2 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке відповідатиме вимогам ст. 65 КК України, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд у цьому контексті враховує правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС по справі № 617/775/20, відповідно до якого зміна за результатами розгляду апеляційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Приписами ч.2 ст. 409 КПК України регламентовано, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції - зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 28, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2023, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - змінити, в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 2 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 грн.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4