Справа № 396/658/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

потерпілих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілих: ОСОБА_14

захисників: ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

обвинувачених: ОСОБА_17 , ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001010 від 13.12.2018, за обвинуваченням:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишнівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не маючого утриманців, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.05.2011 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

12.04.2012 Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривій Ріг Дніпропетровської області від 30.05.2014 звільнений умовно-достроково на 5 місяців 6 днів;

29.11.2017 Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.263, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Вишнівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не маючого утриманців, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що не має судимостей,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.187 КК України,

встановив:

ОСОБА_17 вчинив:

-відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

ОСОБА_17 вчинив:

-відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло;

-умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальні правопорушення вчинені за наступних обставин.

12 грудня 2018 року близько 19-ї години, більш точного часу не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливого мотиву ОСОБА_17 за попередньою змовою з ОСОБА_17 прибули до будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_17 , маючи незняту та непогашену у законному порядку судимість, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на викрадення чужого майна, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, за попередньою змовою та діючи спільно із ОСОБА_17 , перелізли через паркан вказаного вище домоволодіння та через вхідні двері, які не були замкнені на замикаючі пристрої, проникли до середини будинку.

Знаходячись в будинку, ОСОБА_17 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_17 розпочали пошук товаро-матеріальних цінностей у кімнаті та на кухні. У ході якого у приміщенні кімнати будинку ОСОБА_17 знайшов цифровий фотоапарат «Оlympus FE-210», вартістю 300 грн., золотий ланцюг плетіння «Нонна» 585 проби, вагою 10 гр., вартістю 6376, 90 грн., та золоті сережки у вигляді шарів, 585 проби, вагою 3 гр. кожна, загальною вартістю 3826,14 грн., які помістив до кишень свого одягу, після чого продовжили пошук інших цінностей у будинку.

В цей час, коли ОСОБА_17 та ОСОБА_17 знаходилися у будинку та продовжували пошуки цінностей, до нього увійшли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які помітили вказаних вище осіб та викрили їх злочинні дії.

За вказаних обставин, діючи спільно та узгоджено із ОСОБА_17 , з метою забезпечення зникнення з місця вчинення злочину та уникнення затримання, ОСОБА_17 раптово підбіг до ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , штовхнув їх та розпочав боротьбу з ОСОБА_12 , в цей час ОСОБА_17 через віконний отвір покинув приміщення.

ОСОБА_17 усвідомлюючи, що їх злочині дії викриті та те, що ОСОБА_17 самостійно не зможе покинути територію домоволодіння, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном, взявши у руки металеву трубу, підійшов до ОСОБА_13 , який в цей час продовжував боротися на території подвір`я домоволодіння, та, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, наніс останньому один удар металевою трубою по голові, завдавши тілесні ушкодження у вигляді забитої рани в потиличній ділянці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Після чого ОСОБА_17 , маючи при собі вказані вище матеріальні цінності, разом із ОСОБА_17 , покинули територію домоволодіння. Таким чином відкрито заволоділи чужим майном.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_17 разом із ОСОБА_17 спричинили потерпілій ОСОБА_12 та потерпілому ОСОБА_13 матеріальних збитків на суму 10 503, 04 грн.

Вина обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.186 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, обсяг яких визначений з врахуванням думки учасників кримінального правопорушення, а саме:

-допитом обвинуваченого ОСОБА_17 , який під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України визнав. Вказав, що у грудні 2018 року приїхав у м.Кропивницький, взяв автомобіль ВАЗ, що належить батьку, після чого разом з братом поїхали в сторону м.Новоукраїнки. У його виникла ідея викрасти майно, тому вони вдвох пішли по АДРЕСА_2 , де біля одного з домоволодінь побачили, що світло не горить, а по слідам на снігу було видно, що господарі десь поїхали. Вони перелізли через паркан. Двері до будинку не були зачинені на замки, тому, відкривши їх, вони зайшли всередину, звідки викрали золоті сережки, ланцюжок та фотоапарат. В цей час додому повернулися потерпілі, зайшовши до будинку. Він хотів вибігти, однак ОСОБА_13 схопив його за куртку, щоб затримати, від чого він впав на землю біля вхідних дверей, а потерпілий на нього. Він намагався вирватися. В цей час ОСОБА_12 почала бити його трубою по голові, а інша жінка стояла поряд. Березній ОСОБА_18 виліз через вікно з будинку, а потім підбіг до нього з ОСОБА_13 та відштовхнув останнього, після чого вони утекли. Викрадене він забрав у кармані із собою. У вчиненні кримінального правопорушення щиро покаявся. Цивільний позов визнав повністю. Тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 не спричиняв;

-допитом обвинуваченого ОСОБА_17 , який під час судового розгляду вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України та ч.3 ст.186 КК України визнав. Вказав, що 12.12.2018 на автомобілі разом з братом ОСОБА_17 поїхали в сторону м.Новоукраїнка. Потім в с.Рівне, Новоукраїнського району, залишивши автомобіль за селом, брат запропонував пройтись по вулиці та щось викрасти. В одному із будинків не горіло світло, а мешканці поїхали, тому вони перелізли через паркан та зайшли до будинку, з метою вчинення крадіжки, у якому двері не були зачинені. Знайшли, що викрасти, після чого приїхали потерпілі. Брат побіг у вхідні двері. Він вискочив у вікно, згодом почув його крик та побачив, що ОСОБА_19 лежить на землі, перед входом у будинок, а на ньому ОСОБА_13 . Підбігши до ОСОБА_13 , вдарив його по голові чимось, що попало під руку, бо переживав за життя брата, оскільки у нього на обличчі була кров та хотів втекти. Після цього, підняв ОСОБА_20 , дотягнув до автомобіля і вони поїхали. Особисто викрадені речі не брав, дізнався про них від працівників поліції. Зазначив, що шкода потерпілим частково відшкодована;

-показами потерпілого ОСОБА_13 , згідно яких 12 грудня 2018 року він разом з дружиною ОСОБА_12 та його сестрою поїхали в м.Новоукраїнка до нотаріуса. Повернулися додому приблизно о 19-й годині, коли дружина підійшла до вікна кухні, то помітила, що в їх домоволодінні хтось є і присвічує ліхтариком. В будинку мається два входи, тому вони пішли на нижній, через який невідомі люди попали до будинку, двері були навстіж відкриті, як потім вияснилось дружина забула закрити їх. Він та ОСОБА_12 крикнули, щоб з будинку вийшли хто там знаходився, однак через деякий час на них налетів здоровий чоловік. Він встиг схватити чоловіка за куртку, однак своїм тілом останній повалив його на землю, сів зверху і почав бити та давити за горло. Він захищався, ОСОБА_12 схопила лом, нанісши чоловіку удари. В цей момент сестра стояла осторонь, злякавшись нападника. Він зміг перевернути чоловіка під себе, зірвавши з нього шапку та капюшон і побачив його обличчя оскільки подвір`я було освітлене це був ОСОБА_19 , а в цей момент дружина нанесла йому удар по голові ломом. Чоловік викрикував: « ОСОБА_21 , допоможи!». З вікна будинку вискочив ще один нападник ОСОБА_22 , схопивши металеву трубу, накинувся на нього, нанісши удари в область рук, плечей, після удару в область голови він втратив свідомість. Нападники втекли городами, де залишили сліди крові. ОСОБА_12 зателефонувала знайомим, викликали швидку медичну допомогу та поліцію. Чоловіки залізли до двору через дах. Після нападу він лежав місяць у лікарні. В будинку крадії все перерили, розкидали, пропав золотий ланцюжок, інші прикраси та фотоапарат, які вказані в обвинувальному акті. Пізніше ОСОБА_23 після вчинення нападу, він побачив під час проведення слідчого експерименту, а разом з ОСОБА_24 вже в залі судового засідання за гратами. Після цих подій у нього почалися проблеми зі здоров`ям, постійно ходить до лікарень через нервові зриви;

-показаннями потерпілої ОСОБА_12 , згідно яких 12.12.2018 вона разом з чоловіком та його сестрою поїхали в м.Новоукраїнка для оформлення спадщини. Повернулися близько 19-ї години вечора. Чоловік поставив автомобіль біля хвіртки. Відкривши хвіртку, пішла увімкнути світло у дворі та побачила, що в будинку хтось є та світить ліхтариком. Вони побігли до нижнього входу, який розташований ближче до городу, оскільки в будинку їх два. Двері були не зламані, а повністю відчинені, оскільки вона забула закрити по їх від`їзду. ОСОБА_13 крикнув в будинок: «Виходь!». Через пару хвилин з будинку вискочив здоровий чоловік, пхнув їх. Через те, що біля входу в будинок є поріг та сходинки, а чоловік навалився на них, вони впали на землю. Нападник схопив чоловіка за горло і почав давити, знаходячись зверху. Вона підхватилася, схопила поряд лежачий лом та нанесла невідомому чоловіку удари по спині. ОСОБА_13 перевернув нападника під себе, зірвав шапку та капюшон, а вона нанесла удар ломом по голові, від чого він стогнав. Невідомий чоловік кричав: «Братуха, поможи!». З вікна будинку вистрибнув інший чоловік, схопив загнуту металеву трубу та наніс нею біля 6 ударів ОСОБА_13 , в тому числі і в область голови, від чого останній ненадовго втратив свідомість. Березній ОСОБА_18 кинув трубу та разом втікли під навіс. Відчинивши двері, обвинувачені вийшли в господарський двір і через відчинені ними попередньо ворота вийшли з домоволодіння, далі пішли городами до автомобілю, який стояв за селом. Вона подзвонила кумам, у швидку медичну допомогу та поліцію. В будинку всі речі були перевернуті, зникли її золотий ланцюжок, сережки та фотоапарат. Під час цих подій сестра її чоловіка стояла поряд з ними, дуже злякавшись. Коли на досудовому слідстві проводилося впізнання, то вона впізнала одного з нападників ОСОБА_23 , оскільки відразу після подій описала його риси, ріст та розмір ноги працівникам поліції. Іншого нападника, якого била по спині та ногам ломом теж бачила під час здійснення злочину, то був ОСОБА_19 . Коли з поліцією обходила домоволодіння, що повністю огороджене забором із шиферу висотою 1,7 та 2,0 м, то на навісі, що зроблений для зберігання дров, оскільки випав сніг, мались сліди, через який обвинувачені і потрапили у двір.

Завдану матеріальну шкоду під час судового розгляду відшкодовано ОСОБА_25 в сумі 5000 грн., а також 7000 грн. моральної шкоди. Березнієм ОСОБА_26 шкода не відшкодовувалася. Поданий цивільний позов підтримала частково, з врахуванням відшкодованих коштів (матеріальну шкоду 6072,09 грн., моральну шкоду 23000 грн.) При цьому завдана їй моральна шкода полягає у перенесених стражданнях, внаслідок вчиненого злочину, після якого вона та її чоловік неодноразово проходили лікування, викрадені у неї прикраси становлять фамільну цінність, оскільки були подаровані їй батьками;

-показаннями свідка ОСОБА_27 , згідно яких в грудні 2018 року приїхала до свого брата ОСОБА_13 12.12.2018 десь о 14-ї годині разом з братом ОСОБА_13 та його ОСОБА_28 поїхали до нотаріуса з метою оформлення спадщини, де перебували приблизно до 18-ї години. Біля 19-ї години вони повернулися до них додому. Дружина брата помітила, що в їх будинку хтось світить ліхтариком. Вони підбігли до одного із входів в будинок, який ближче до городу. Двері були відчинені, з них вибіг чоловік, високого зросту, одягнений в куртку, шапку та капюшон і після слів ОСОБА_13 «Що ти робиш?», накинувся на нього, схопив за куртку, поваливши на землю. Між братом, його дружиною та невідомим чоловіком почалася сутичка. Вона в цей час стояла збоку, на відстані 3-4 метрів, кричала, бо сильно перелякалася. Цей нападник крикнув іншому про допомогу. Другий нападник, одягнений в куртку світлого кольору та шапку, вискочив із вікна, схопив трубу, що лежала на подвір`ї, та ціленаправлено наніс ОСОБА_13 мінімум 2 удари: по руці, по голові, від якого у останнього пішла кров і він втратив свідомість. Чоловіки почали втікати через город та хвіртку. Після чого чула гуркіт автомобіля з провулку, зі сторони, куди вони втекли. Думає, що їх чекала машина. Невідомі чоловіки мали десь 20-30 років, без фізичних вад. В момент нападу обоє нападників ніяких вимог до потерпілих не висловлювали. ОСОБА_12 зателефонувала своїм кумам, викликали швидку медичну допомогу та поліцію. По приїзду поліції, зайшли в будинок, в кожній кімнаті речі були перевернуті. Після цього з дому у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зникли золоті прикраси, а саме: сережки масивні, ланцюжок, а також срібні прикраси. Окрім того, працівники поліції в стороні, у яку побігли чоловіки, виявили сліди крові;

- протоколом огляду місця події від 12.12.2018, який проведений старший слідчим СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області по вул. Центральній, 83, с.Рівне, Новоураїнського району, Кіровоградської області та ілюстративними таблицями, під час якого виявлено та вилучено фрагмент металевої труби, чоловічу шапку чорного кольору, шкіряний капюшон, речовину бурого кольору, два молотка, слід рукавиць із шкатулки (т.2 а.п. 3-22);

- протоколом огляду місця події від 13.12.2018 ділянки лісосмуги вздовж автомобільної дороги Рівне-Новоукраїнка та ілюстративна таблиця, під час проведення якого виявлено сліди шин автомобільного засобу (т.2 а.п. 26-30);

- протоколом огляду місця події від 13.12.2018 та ілюстративною таблицею, проведеного по АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено металевий лом (т.2 а.п. 31-35);

- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 13.12.2018, згідно якого у приміщенні Новоукраїнської ЦРЛ, за участю лікаря ОСОБА_29 , відібрані зразки крові у ОСОБА_13 (т.2, а.п.37);

- висновком судово-медичної експертизи № 822 від 14.12.2018, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_13 належить до групи Вб за ізосерологічною системою АВ0 (т.2, а.п. 38-39);

- протоколом огляду місця події від 20.12.2018 та ілюстративною таблицею, проведеного на стоянці біля Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області в м. Новоукраїнка по вул.Гагаріна, під час якого виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ2108, д.н.з. НОМЕР_1 , дві рації Motorola жовтого кольору, які поміщені до спецпакету №4402871, пару рукавиць, які упаковані до спецпакету №4269709, два чохла із сидінь водія та пасажира, які упаковані до паперового конверту, джинси синього кольору зі слідами РБК, які упаковані до паперової коробки, посвідчення водія НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , поліс №АМ3997659, банківську картку НОМЕР_4 (т.2, а.п. 40-61);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.12.2018, згідно якого старшим слідчим Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, за участі двох понятих, потерпілій ОСОБА_12 пред`явлено для впізнання 4 особи, серед яких остання за ростом та загальним рисам обличчя впізнала ОСОБА_17 , який перебував на території її домоволодіння та з допомогою металевої труби намагався допомогти другому чоловіку (т.2, а.п. 71-74);

-протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 21.12.2018, згідно якого у приміщенні Новоукраїнської ЦРЛ, за участю лікаря ОСОБА_30 , відібрані зразки крові у ОСОБА_17 (т.2, а.п.75);

-протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 21.12.2018, згідно якого у приміщенні Новоукраїнської ЦРЛ, за участю медичної сестри ОСОБА_31 , відібрані зразки крові у ОСОБА_17 (т.2, а.п.76);

- висновком судово-медичної експертизи № 854 від 26.12.2018, відповідно до якого кров ОСОБА_17 належить до групи до 0бв за ізосерологічною системою АВ0 (т.2, а.п. 77-78);

- висновком судово-медичної експертизи № 853 від 26.12.2018, відповідно до якого кров ОСОБА_17 належить до групи до 0бв за ізосерологічною системою АВ0 (т.2 а.п. 79-80);

- висновком судово-медичної експертизи № 6 від 25.02.2019, згідно якого:

1. Відповідно до наданої медичної документації у ОСОБА_13 мали місце тілесні ушкодження в вигляді: ЗЧМТ: струс головного мозку, забита рана в потиличній ділянці; забій грудної клітини. Діагноз "Забій грудної клітини" не підтверджений об`єктивними відомостями, тому за ступенем тяжкості ушкоджень не оцінюється. Згідно "Протоколу надання медичної допомоги хворим із струсом головного мозку", тривалість лікування хворого у нейрохірургічному чи неврологічному відділенні триває 3 доби, при ушкодженні м`яких тканин 8 діб, з подальшим лікуванням в амбулаторних умовах під наглядом невролога окрім цього діагноз "ЗЧМТ: струс головного мозку" не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою, тому також при оцінці ступеню тяжкості до уваги не брався.

2,3,4,5,10. Тілесне ушкодження в вигляді забитої рани в потиличній ділянці утворилося внаслідок не менш одного травматичного впливу тупим (ми) предметом (ами); могло утворитися у термін, вказаний в ухвалі як дата отримання травми; відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно п. 2.3.3. "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6. Той факт, що 21.12.2018 року відбулася госпіталізація ОСОБА_13 з діагнозом "Забита гнійна рана потиличної ділянки голови" не впливає на ступінь тяжкості тілесного ушкодження в вигляді забитої рани в потиличній ділянці, так як згідно п. 4.7. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6, "Загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, а також інші наслідки ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами (Наприклад, алкогольним сп`янінням, правцем), індивідуальними особливостями організму (наприклад, гемофілією), дефектами надання медичної допомоги тощо не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості", а нагноєння рани є випадковим ускладненням.

6,7. Зробити висновок щодо характеристик контактуючої поверхні предмету (ів), за допомогою якого (яких) було спричинено ушкодження, не представляється можливим через відсутність у медичній документації достатнього опису морфологічних характеристик ушкоджень (форма). 8. Судово-медичних даних для визначення сили, з якою наносились удари (удар), немає.

9,11. Згідно локалізації тілесного ушкодження, зазначеної у наданій медичній документації, направлення удару (ів) при спричиненні ушкодження в ділянці потилиці - ззаду наперед по відношенню до ОСОБА_13 . ОСОБА_13 був обернений задньою поверхнею голови до травмуючого предмету. Для більш конкретного визначення положення ОСОБА_13 під час спричинення йому ушкодження немає судово-медичних даних (т.2, а.п.81-83);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 608/646/647/19-27 від 14.02.2019, згідно якого встановлено, що:

1. Ринкова вартість, з урахуванням зносу цін, станом цін на 12 грудня 2018 року, не представлених на експертизу: пари сережок у вигляді шарів, 585 проби, вагою 3 грами кожна, складала: 3826,14 гривень.

2. Ринкова вартість, з урахуванням зносу цін, станом цін на 12.12.2018, не представленого на дослідження золотого ланцюжка плетіння «Нона», 585 проби, вагою 10 грамів, складала: 6376,90 гривень.

3. Ринкова вартість, з урахуванням зносу цін, станом цін на 12.12.2018, не представленого на дослідження цифрового фотоапарата «Оlуmpus FE- 210». який був в користуванні з першої декади грудня 2016 року, складала: 300,00 грн. (т.2, а.п. 84-86);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.03.2019 та відеозаписом до нього, що міститься на флеш-карті, згідно якого в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_15 , підозрюваний ОСОБА_17 , з метою перевірки і уточнення відомостей, добровільно розповів про спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме, що в грудні 2018 року він братом ОСОБА_17 на автомобілі приїхали в с.Рівне, залишили на окраїні транспортний засіб і пішли по одній із вулиць для здійснення крадіжки у домоволодінні. Проникли в один з будинків, де почали шукати кошти та золоті прикраси. В цей час приїхали потерпілі. Його брат вийшов через вхідні двері та у них з господарем будинку виникла сутичка, вони впали на землю та боролися. Після чого він вискочив з вікна будинку, підбіг до ОСОБА_20 та ОСОБА_13 і наніс останньому удар. Після цього вони з братом втекли (т.2, а.п.87-92);

- висновком судово-біологічної експертизи №204 від 27.08.2019, згідно якого:

1. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт №1), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта).

2.В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта).

3.В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт № 3), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта).

4. На наданих на дослідження поверхні джинсів (об`єкт № 6) та змивів

(об`єкти №№ 7, 8, 9) виявлені сліди крові людини.

На наданих на дослідження поверхні лома (об`єкти №№ 4, 5) та металевій трубі (об`єкт № 11) слідів крові не виявлено.

5. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження

встановлені генетичні ознаки слідів крові людини виявлених на поверхні

наданих на дослідження джинсів (об`єкт № 6) та змивів (об`єкти №№ 7, 8, 9),

які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до

висновку експерта).

6. Генетичні ознаки слідів крові людини виявлених на поверхні джинсів

(об`єкт № 6), змиву зі снігу біля дверей (об`єкт № 8), змиву зі снігу біля воріт

(об`єкт № 9), збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові

підозрюваного ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1

(об`єкт № 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові

підозрюваного ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2

(об`єкт № 2) та зразка крові потерпілого ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт № 3).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_17 (об`єкт № 1) та в об`єктах №№ 6, 8, 9 складає 8,65969 х 10-26. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1, 15 септильйонів (1,15 х1025)осіб.

Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_17 та ОСОБА_13 виключається.

Генетичні ознаки слідів крові людини виявлених на поверхні змиву з підлоги (об`єкт № 7), збігаються з генетичними ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт №3), не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт №1) та підозрюваного ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №2).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_13 (об`єкт № 3) та в об`єкті № 7 складає 1,50682 х 10-21. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 6,64 квінтильйонів (6.64 х1020)осіб.

Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_17 та ОСОБА_17 виключається.

7.На наданій на дослідження на внутрішній поверхні шапки (об`єкт № 10), виявлені клітини з ядрами.

8.Генетичні ознаки клітин з ядрами виявлених на внутрішній поверхні шапки (об`єкт №10), збігаються з генетичними ознаки зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1), не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №2) та зразка крові потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт № 3).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_17 (об`єкт № 1) та в об`єкті № 10 складає 8,65969 х 10 -26. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1, 15 септильйонів (1,15 х 1025) осіб.

Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_17 та ОСОБА_13 виключається (т.3, а.п. 60-98).

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_17 та ОСОБА_17 кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, однак, враховуючи положення ч.3 ст.337 КПК України, згідно яких з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, суд вважає за необхідне здійснити перекваліфікацію вищевказаного кримінального правопорушення на інші, передбачені ч.2 ст.125 та ч.3 ст.186 КК України, зважаючи на наступне.

За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства. Отже, у разі вчинення розбою, посягання відбувається на два об`єкти - власність та життя і здоров`я потерпілої особи. При грабежі, поєднаному із застосуванням насильства, основним об`єктом посягання виступає власність і, незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним, тому й не може бути мови про існування ще одного об`єкту - життя і здоров`я особи.

Однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність спрямованості таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу є відмінною ознакою розбою від грабежу.

У відповідності до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у злочинах проти власності», під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.

Дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном або його утримання, належить кваліфікувати як грабіж.

При грабежі, поєднаному із застосуванням насильства до потерпілого, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що в момент вчинення грабежу відбувається фізичний вплив на потерпілого, однак такий вплив є незначним.

Тобто, під час грабежу потерпіла особа цілком усвідомлює, що по відношенню до неї вчиняються певні фізичні дії (штовхання, ривки, шарпання за одяг, удари, утримування), проте такі дії не несуть реальної загрози для її здоров`я, а зазвичай супроводжуються нетривалим фізичним болем чи фізичним дискомфортом.

Тоді як характеризуючою ознакою розбою є саме реальне насильство, або погроза його застосування, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. При цьому погроза застосування такого насильства обов`язково має викликати у потерпілої особи небезпідставні побоювання, що її життю чи здоров`ю загрожує реальна небезпека (демонстрація зброї, кількісна перевага нападників, тощо). Саме агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу.

Так, при відмежуванні грабежу від розбою слід виходити з того, що однією з характеризуючих ознак розбою є саме насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу або погроза його застосування, метою яких є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винної особи.

У розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування. Зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи (потерпілого, власника майна); застосовуються проти її волі та/або поза її волею (у разі застосування сильнодіючих, отруйних речовин чи газів тощо). Метою такого насильства є намір відразу подавити опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Нападник покладається й обирає форми (способи) насильства, які самі по собі становлять реальну небезпеку для життя і здоров`я потерпілого у разі їх негайного застосування чи впродовж тривання нападу. У більшості випадків під час розбою особа діє раптово і несподівано. Насильство, як правило є інтенсивним. Особа, яка його застосовує або погрожує ним, перебуває в агресивно-насильницькому стані, тобто у стані готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, на будь-якому етапі злочинної поведінки. Такий стан і характер дій нападника по суті є тими ознаками, які, навіть за відсутності реального застосування насильства, свідчать про розбій.

Насильство, яке застосовується під час відкритого заволодіння майном (грабежу), має іншу правову природу. Особа має намір викрасти чуже майно і для цього застосовує відкриту форму заволодіння ним. Для досягнення своєї мети вона ігнорує небезпеку бути викритою у злочині і не зупиняється перед застосуванням насильства до особи, яка може перешкодити їй завершити задумане. Для здійснення злочинного наміру особа обирає способи і засоби посягання, які вважає прийнятними для цього. Нерідко ці способи і засоби зовні схожі на поведінку, характерну для розбою. Проте насильство в цих та подібних ситуаціях має інше спрямування й призначення. Головним у намірі грабіжника є бажання відкрито заволодіти майном. Стосовно цієї мети насильство має факультативне, другорядне, хоча обтяжуюче й кваліфікуюче, але побічне значення; в умислі винного воно не є переважаючим чинником.

За результатами дослідження доказів у кримінальному провадженні, зокрема, показань обвинувачених та потерпілих, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_17 та ОСОБА_17 під час подій 12.12.2018 мали умисел на вчинення крадіжки (ст.185 КК України) і їх дії були розпочаті саме як крадіжка, проте у подальшому обвинувачені були виявлені потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , а також свідком ОСОБА_27 (ст.186 КК України), які почали кричати і вчиняти дії, намагаючись зупинити обвинувачених, однак останнім із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, вдалося втекти із викраденим майном.

Таким чином, суд, повно та неупереджено з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, дійшов висновку, що вищенаведеними по справі доказами, які визнані допустимими, вина обвинувачених доведена і дії обвинувачених підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 186 КК України.

Окрім того, судом встановлено, що 12 грудня 2018 року близько 19-ї години, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_17 перебуваючи на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, взяв у руки металеву трубу, підійшов до ОСОБА_13 , який в цей час продовжував боротися з ОСОБА_17 та наніс останньому один удар металевою трубою по голові, завдавши тілесні ушкодження у вигляді забитої рани в потиличній ділянці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до п 5. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.

Отже, обвинувачений ОСОБА_17 спричинив потерпілому ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, проте такі дії не охоплюються ч.3 ст.186 КК України і підлягають додатковій кваліфікації за ч.2 ст.125 КК України.

На обґрунтування висновку про можливість перекваліфікації дій особи зі злочину публічного обвинувачення (ст.187 КК України) на злочин приватного обвинувачення (ст.125 КК України), суд зазначає наступне.

Потерпілий не зобов`язаний юридично оцінювати вчинені щодо нього протиправні дії, то подану ним до правоохоронних органів заяву про злочин без визначення кримінально-правової кваліфікації або з неправильною кваліфікацією варто вважати підставою для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в тому числі в разі відповідної зміни правової оцінки діяння за результатами судового розгляду.

Крім цього, кримінальний процесуальний закон не регламентує конкретного способу звернення потерпілого з заявою, навіть у разі, якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, дає підставу для кримінального переслідування особи за злочин приватного обвинувачення.

Згода потерпілого в судовому засіданні з викладеною в обвинувальному акті кваліфікацією кримінального правопорушення як злочину публічного обвинувачення не може прирівнюватися до відмови від обвинувачення і зумовлювати закриття кримінального провадження відповідно до пункту сьомого частини першої статті 284 КПК.

Підтримання потерпілим обвинувачення є проявом його позиції про застосування щодо обвинуваченого заходів кримінальної репресії. Відповідна позиція, а також волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності, з яким особа, що зазнала шкоди, зверталася в будь-якій формі до правоохоронних органів і від якого в подальшому не відмовилася, є підставою для продовження кримінального провадження після зміни його форми з публічної на приватну. В означеному випадку суд наділений повноваженнями ухвалити за результатами судового розгляду обвинувальний вирок із кваліфікацією діяння як злочину, визначеному у частині першій статті 477 КПК.

Як видно з матеріалів справи, потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а також їх представник, під час досудового розслідування і судового розгляду послідовно наполягали на притягненні ОСОБА_17 та ОСОБА_17 до кримінальної відповідальності, повністю погоджуючись із висунутим прокурором обвинуваченням щодо юридичної оцінки їх дій як розбій.

Зазначене волевиявлення потерпілого та його законного представника варто розцінювати як підтримання обвинувачення, що свідчить про відсутність процесуальних перешкод для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Відтак реалізація судом права за результатами судового розгляду незалежно від думки потерпілого перекваліфікувати діяння на статтю кримінального закону, що передбачає відповідальність за злочин приватного обвинувачення, не є ігноруванням позиції потерпілого щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності за такий злочин.

З огляду на вказане, суд кваліфікує дії ОСОБА_17 за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, та дії ОСОБА_17 за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, та за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При цьому, суд відмічає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до класифікації злочинів, визначеній ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, яке вчинене 12.12.2018, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч.2 ст.125 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_17 кримінального правопорушення (12.12.2018), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, минуло понад два роки, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за даною статтею на підставі ст.49 КК України.

Тому, враховуючи, що матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення обвинуваченим будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду та слідства, та зважаючи на положення ч.5 ст.74 КК України, останній підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Це узгоджується з позицією Верховного Суду, який у кримінальних провадженнях № 463/5277/16-к, № 729/1480/13-к, № 440/193/13-к зазначив, що для звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України.

Окрім того, згідно обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_17 та ОСОБА_17 обвинувачуються у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

В період часу з 16 липня 2018 року по 20 липня 2018 року, у вечірній час, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву, прибули до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_17 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на викрадення чужого майна, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, за попередньою змовою та діючи спільно з ОСОБА_17 , вільно через пройшли на територію подвір`я домоволодіння.

Знаходячись на території подвір`я домоволодіння, ОСОБА_17 діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_17 , розпочали пошук товаро-матеріальних цінностей на території подвір`я домоволодіння. Перебуваючи біля приміщення літньої кухні, ОСОБА_17 спільно з ОСОБА_17 , усвідомлюючи, що їхні дії є непомічені, таємно виявили та викрали електричний подовжувач загальною довжиною 30 м, навантаженням 2,5 Квт., який знаходився під стріхою приміщення.

Заволодівши вказаним подовжувачем, ОСОБА_17 та ОСОБА_17 покинули території подвір`я домоволодіння, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на суму 569,05 грн.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_17 та ОСОБА_17 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, не визнали, вказали, що крадіжку за обставин, що зазначені в обвинувальних актах, з домоволодіння АДРЕСА_2 , не вчиняли.

Стороною обвинувачення в обґрунтування винуватості ОСОБА_17 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та доведеності обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, було надано доказ, а саме висновок судово-товарознавчої експертизи № 666/19-27 від 18.02.2019, згідно якого ринкова вартість, з урахуванням зносу цін, станом цін на 16 липня 2018 року, не представленого на експертизу електричного подовжувача, довжиною 30 м, навантаженням 2,5 Квт, який був в користуванні, складала 569,05 грн. (т.2, а.п. 121-122).

Крім того, під час судового розгляду були допитані потерпілі, які надали показання, згідно яких:

- потерпілий ОСОБА_13 зазначив, що влітку 2018 року, коли вони качали мед, зранку прокинувшись, побачили, що на вікні знята москітна сітка. Ворота були відчинені, з господарського приміщення зникла переноска;

- потерпіла ОСОБА_12 вказала, що за місцем її проживання разом з чоловіком, стоїть пасіка, де вони всередині літа 2018 року відкачували мед. Зранку вони побачили, що на одному з вікон була знята москітна сітка. Обійшовши двір, виявили відкриті ворота, там де стояв мед, та зникнення подовжувача. Заяву до поліції не подавали. Чули, що тієї ночі на сусідній вулиці відбулися крадіжки.

Частинами 2, 4 ст.17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, якщо їх неможливо усунути, тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності з вимогами ст.62 Конституції України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність ОСОБА_17 та ОСОБА_17 виправдати за ч.2 ст.185 КК України, оскільки не встановлено достатніх доказів для доведеності їх винуватості по вказаній статті, а надані докази ніяким чином не вказують на скоєння обвинуваченими злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.55 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_17 та ОСОБА_17 , відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обставини.

ОСОБА_17 вчинив тяжкий злочин, як особа за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарня-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, неодружений, не має утриманців, раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.11.2017 за ч.1 ст.263, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Обставиною, пом`якшуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , суд визнає щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_17 , який вину у вчинені кримінального правопорушення визнав, вчинив новий умисний злочин в період відбуття призначеного покарання з випробуванням суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання в межах санкції ч.3 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_17 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Беручи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_17 в період звільнення від відбуття призначеного покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.11.2017 вчинив нове кримінальне правопорушення, у відповідності до положень ч.1 ст.71 КК України йому необхідно призначити покарання за сукупністю вироків і до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.11.2017.

ОСОБА_17 вчинив тяжкий злочин та кримінальний проступок, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарня-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, неодружений, не маючий утриманців, в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що не має судимостей.

Обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_17 , який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, зважаючи на позицію потерпілих щодо призначення покарання винним, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання в межах санкції ч.3 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_17 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов, у якому остання просила стягнути із ОСОБА_17 та ОСОБА_17 матеріальну шкоду в розмірі 11072,09 грн., а також моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_12 зазначила, що обвинуваченим ОСОБА_17 їй частково відшкодована завдана матеріальна шкода в розмірі 5000 грн. та моральна шкода в розмірі 7000 грн., тому відповідно просила зменшити заявлений цивільний позов.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 608/646/647/19-27 від 14.02.2019, вартість пари сережок у вигляді шарів, 585 проби, вагою 3 грами кожна, складала 3826,14 гривень, золотого ланцюжка плетіння «Нона», 585 проби, вагою 10 грамів - 6376,90 гривень, цифрового фотоапарата «Оlуmpus FE- 210» - 300,00 грн., тому сума вартості цього викраденого майна є підтвердженою.

Разом з тим, відшкодована ОСОБА_17 сума завданої матеріальної шкоди становить 5000 грн.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що заявлена потерпілою ОСОБА_12 матеріальна шкода підлягає стягненню в розмірі 5503,04 грн.

Разом з тим, суд не знайшов достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_17 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, тому цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди за електричний подовжувач в сумі 569,05 грн. задоволенню не підлягає.

Також, згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вказаної Постанови ПВС України з подальшими змінами і доповненнями, вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілою вимоги є завищеними, окрім того потерпіла не надала суду достатніх даних з яких міркувань вона виходила визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку просить задовольнити.

При цьому під час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_17 потерпілій ОСОБА_12 відшкодовано завдану моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яка перенесла потерпіла, їх тривалість та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_12 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_17 на її користь моральної шкоди, з врахуванням часткового відшкодування та положень ст.1190 ЦК України, в сумі 13000 грн. солідарно.

Такий розмір є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, визначений з урахуванням характеру та обсягу й тривалості страждань, яких зазнала потерпіла, характеру немайнових втрат, душевних страждань.

На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

У відповідності до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат представником потерпілих ОСОБА_14 надано додаткову угоду про визначення суми гонорару адвокату до договору про надання правничої допомоги від 15.05.2020, де за підписом потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 визначена сума за виконану роботу в розмірі 40000 грн., що також підтверджується розрахунком витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні №0001010 та актом прийому-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги.

Суд приходить до висновку, що витрати потерпілих на правничу допомогу склали 40 000 грн., що підтверджується зазначеними документами, а тому вони підлягають стягненню з обвинувачених на підставі ч.1 ст.124 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , та з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь держави судові витрати в сумі 15 902,47 грн., з кожного.

Судові витрати в сумі 286 грн. віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів, суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, і призначити покарання у виді 6 / шести / позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.11.2017 і остаточно призначити ОСОБА_17 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 / шість / років 1 /один/ місяць.

ОСОБА_17 за ч.2 ст.185 КК України - виправдати, на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України за не встановленості достатніх доказів для доведеності його винуватості.

Строк відбуття покарання рахувати з 20.12.2018.

Запобіжний захід ОСОБА_17 до вступу вироку в закону силу залишити тримання під вартою.

ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 та ч.3 ст.186 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_17 за ч.2 ст.125 КК України у виді 200 /двохсот/ годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_17 від покарання, призначеного за ч.2 ст.125 КК України, на підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Призначити покарання ОСОБА_17 за ч.3 ст.186 КК України у виді 6 / шість / років позбавлення волі.

ОСОБА_17 за ч.2 ст.185 КК України - виправдати, на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України за не встановленості достатніх доказів для доведеності його винуватості.

Строк відбуття покарання рахувати з 20.12.2018.

Запобіжний захід ОСОБА_17 до вступу вироку в закону силу залишити тримання під вартою.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , та з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , - 5 503,04 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 13 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , та з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 20 000 грн. з кожного в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Речові докази:

-пакет №7514656, у якому міститься металева труба,

-пакет №3678172, у якому містяться зразки крові ОСОБА_17 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 ,

-пакет №4402865, у якому містяться сліди рукавиць,

-пакет №7514612, у якому містяться металевий лом, джинси синього кольору зі слідами бурого кольору з надписом VS, чорна шапка,

-пакет №НОМЕР_8 , у якому містяться дві рації жовтого кольору з надписом MOTOROLA,

-пакет №4269709, у якому містяться пара перчаток помаранчевого кольору з поліхлоридним покриттям типу «Точка»,

-пакет, у якому міститься шкіряний капюшон із застібкою типу блискавки,

-пакет, у якому міститься молоток,

-пакет з чохлами із сидіння знищити;

-автомобіль ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_9 , білого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_32 , жителю АДРЕСА_3 , який фактично перебував в користуванні ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , що переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, - повернути власнику;

-посвідчення водія серії НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; поліс страхування № НОМЕР_10 ; банківську картку ПриватБанку № НОМЕР_4 , які були вилучення під час ОМП 20.12.2018 в по АДРЕСА_4 , що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, - повернути ОСОБА_17 .

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , та з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь держави судові витрати в сумі 15 902,47 грн., з кожного.

Судові витрати в сумі 286 грн. віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя

ОСОБА_33

ОСОБА_34