Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2056/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №279/2056/23 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.09.2023,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою задоволено клопотання потерпілої ОСОБА_8 та закрито кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000067 від 06.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а своїм рішенням призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. При цьому, зазначає, що відповідно до п. 7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством. Звертає увагу, що Касаційний кримінальний суд Верховного суду у постанові від 10.03.2020 у справі №531/270/19 зазначив, що поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством», яке вживається в п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, охоплює не лише склад злочину, передбачений ст.126-1 Кримінального кодексу України, але й інші суспільно небезпечні діяння, які мають ознаки домашнього насильства. Разом з цим, судом при винесенні ухвали не взято до уваги той факт, що обвинувачений і потерпіла, хоч і не перебувають у шлюбі між собою, однак спільно проживають однією сім`єю (є співмешканцями), про що було зазначено у обвинувальному акті. При цьому, обтяжуюча обставина щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 відносно особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, також зазначена в обвинувальному акті. Також, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_9 неодноразово вчиняв насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_8 , що підтверджується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є родичами потерпілої ОСОБА_8 та які в ході судового розгляду підтвердили той факт, що ОСОБА_9 є співмешканцем ОСОБА_8 та він неодноразово вчиняв насильство відносно потерпілої, після чого вона проживала у них, оскільки боялась повертатися додому. Крім того, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_9 14.06.2022 року притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України за вчинення фізичного насильства відносно свого неповнолітнього сина, в подальшому повторно 12.12.2022 засуджувався Коростенським міськрайонним судом за ч.1 ст.122 КК України за заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості і вчинив домашнє насильство стосовно співмешканки ОСОБА_8 саме в період іспитового строку, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора на підтримку апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КІІК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до вимог п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Як встановлено за результатами апеляційної перевірки матеріалів кримінального провадження №279/2056/23, згідно обвинувального акту, 01.03.2023 близько 21:00 години ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де також перебував її співмешканець ОСОБА_9 , між останніми виник словесний конфлікт на ґрунті ревнощів, під час якого в ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, ОСОБА_9 своєю лівою ногою наніс три удари в область правого стегна та два удари правою ногою в область лівого стегна ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синця по зовнішній поверхні верхньої частини правого стегна; синця по передній поверхні середньої частини лівого стегна, які згідно висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисні легкі тілесні ушкодження.

При цьому, за результатами досудового розслідування встановлено, що підтверджено і обвинувальним актом, обвинувачений ОСОБА_9 і потерпіла ОСОБА_8 , хоч і не перебувають у шлюбі між собою, однак спільно проживають однією сім`єю (є співмешканцями).

Згідно обвального акту, досудовим розслідуванням встановлена і обтяжуюча обставина, передбачена ст.67 КК України, а саме, вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 відносно особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

У відповідності до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19), згідно зі ст.1 Закону України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

З огляду на викладене очевидним є те, що формулювання поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» є ширшим за поняття «домашнє насильство» у нормі ст.126-1 КК і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства. Тому поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» не є відсилочним, у розумінні законодавця має комплексний характер й регламентується у різних сферах суспільних відносин. Тому при встановленні змісту згаданого поняття слід виходити з конкретних фактичних обставин справи, а не тільки з кваліфікації дій винуватця.

У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст.1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Таким чином, аналізуючи комплексний характер домашнього насильства та виходячи з тлумачення закону, до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п.7 ч.1 ст.284 КПК, слід відносити не тільки злочин, передбачений ст. 126-1 КК, та злочин, що містить кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах», але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст.1 Закону № 2229-VIII.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню, на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України, з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження №279/2056/23 (№0000067) за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.09.2023, якою кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000067 від 06.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :