Справа № 308/4658/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/283/24 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2024.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000298, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000298 від 10.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня 2023 року, маючи авторитет серед осіб, які схильні до вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, вирішив утворити та очолити стійке злочинне об`єднання - організовану групу, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом систематичного вчинення незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також збуту психотропних речовин, вчинених у великих та особливо великих розмірах на території м. Ужгород Закарпатської області.

ОСОБА_7 розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою групую, до складу якої не пізніше жовтня місяця 2023 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представляється можливим, залучив як співорганізатора та виконавця ОСОБА_8 та які у подальшому, діючи спільно, залучили до складу організованої групи в якості виконавців та пособників безпосереднього збуту психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

ОСОБА_7 створив та очолив організовану групу. При цьому, ОСОБА_7 здійснював загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи як самостійно так і за допомогою співорганізатора ОСОБА_8 , спільно з іншими учасниками організованої групи розробляв плани вчинення злочинів, координував їх дії

-2-

під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, розподіляв ролі між усіма учасниками організованої злочинної групи, встановлював загальновизнані правила поведінки та конспірації в групі, забезпечував дотримання їх учасниками, здійснював облік збутих психотропних речовин, проводив перерахунок грошових коштів, отриманих від збуту психотропних речовин, розподіляв отримані від вчинення протиправної діяльності грошові кошти між учасниками групи, безпосередньо сам здійснював збут психотропних речовин у особливо великих розмірах та забезпечував ними всіх учасників організованої групи як особисто, так і за допомогою співорганізатора ОСОБА_8 .

Разом з тим, ОСОБА_8 створила та спільно з ОСОБА_7 очолила організовану групу. При цьому, ОСОБА_8 здійснювала загальне керівництво та координацію діями всіх учасників організованої групи, як самостійно, так і за допомогою організатора ОСОБА_7 , спільно з іншими учасниками організованої групи розробляла плани вчинення злочинів, координувала їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, розподіляла спільно з ОСОБА_7 , ролі між усіма учасниками організованої злочинної групи, встановлювала спільно та за попередньої згоди ОСОБА_7 , загальновизнані правила поведінки та конспірації в групі, забезпечувала дотримання їх учасниками, здійснювала облік збутих психотропних речовин, розподіляла отримані від вчинення протиправної діяльності за вказівкою ОСОБА_7 грошові кошти між учасниками групи, безпосередньо сама здійснювала збут психотропних речовин, своїми діями сприяла у вчиненні іншими учасниками організованої групи злочинів, пов`язаних із збутом психотропних речовин, здійснювала їх фасування та пакування на дози, забезпечувала ними, за вказівкою ОСОБА_7 , учасників організованої групи, попередньо отримавши їх від організатора ОСОБА_7 . В подальшому співорганізатор ОСОБА_8 здобуті злочинним шляхом грошові кошти передавала ОСОБА_7 для їх розподілу між учасниками групи.

Також встановлено, що ОСОБА_10 для своєї незаконної діяльності використовує автомобіль марки «Mercedes-benz W222», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що підтверджується протоколами проведення НСРД, а саме: протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролем за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, а саме ОСОБА_10 під керуванням даного автомобіля особисто після скоєння збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, одразу ж слідує до місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , куди ж і безпосередньо систематично приїжджає на даному автомобілі, де ймовірно відбувався розподіл коштів отриманих від збуту наркотиків, тому в органу досудового розслідування виникла необхідність в проведенні додаткового поглибленого огляду речового доказу, тобто транспортного засобу марки «Mercedes-benz W222», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , на предмет наявності в салоні, багажному відділені чи в інших вузлах даного транспортного засобу прихованих сховищ призначених для зберігання чи перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, що не надалось можливим перевірити 15.04.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку, через відсутність технічних можливостей.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_10 систематично на протязі тривалого часу, використовуючи даний транспортний засіб, відвідує місця фактичних проживань інших учасників організованої злочинної групи, що підтверджується протоколами проведення НСРД.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_10 , який являється власником вищевказаного транспортного засобі згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ніде не працює та не має офіційного доходу, а вартість транспортного засобу згідно інформаційної системи «НАІС» становить 1085000 грн, тому в органу досудового розслідування є достатньо

-3-

підстав уважати, що даний транспортний засіб набутий за грошові кошти отримані з незаконного збуту психотропних речовин його батьком. У зв`язку з вищевикладеним даний транспортний засіб може бути об`єктом спеціальної конфіскації.

Окрім того, 19.04.2024 старшим слідчим відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області винесено постанову про призначення трасологічної експертизи номерних позначень кузова та двигуна транспортного засобу марки «Mercedes-benz W222», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яку 22.04.2024 направлено на виконання до Закарпатського НДЕКЦ МВС України, за адресою: АДРЕСА_2 .

Також на даний час ще не розтаємнено всіх протоколів проведення НСРД, на яких відображено, що ОСОБА_10 керує вищевказаним транспортним засобом та причетність останнього до протиправної злочинної діяльності.

Постановою слідчого від 15.04.2024 вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію визнано речовим доказом у кримінальному провадженні

Клопотання прокурора мотивоване тим, що вказані дії виконанні з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, перетворення, відчуження, а також зважаючи, що вилучені предмети є предметом вчинення даного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим прокурор просив накласти на них арешт.

Відмовляючи у задоволення клопотання, слідчий суддя вказала на те, що клопотання та додані до нього матеріали не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання арешту майна, визначеного ст. 170 КПК України, для виконання якого останній звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту. При цьому слідчим суддею констатовано, що кримінальне провадження № 0000298 від 10.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, здійснюється за підозрою, в тому числі щодо ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 307 КК України, однак власник автомобіля - ОСОБА_13 статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні не має, заборонених речей в автомобілі під час проведення санкціонованого обшуку не виявлено, а тому на належне ОСОБА_13 майно - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , не може бути накладено арешт.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 19.04.2024 скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Вважає, що на даний час наявні підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою забезпечення речових доказів. Зазначає, що вказаним автомобілем користується також і підозрюваний ОСОБА_10 . Постановою слідчого від 15.04.2024 вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію визнано речовим доказам у кримінальному провадженні, тому такі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а тому відповідно до ст. 98 КПК України, мають значення у кримінальному провадженні як речові докази.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, адвокат ОСОБА_5 вказує на її безпідставність й необґрунтованість з огляду на те, що прокурором під час розгляду клопотання про арешт майна не надано жодних доказів того,

-4-

що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 та свідоцтво про його реєстрацію одержані злочинним шляхом, є об`єктом або знаряддям злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту вчинення кримінального правопорушення або є майном, яке підлягає спеціальній конфіскації. Автомобіль марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 перебував у тимчасовому користування батька власника майна ОСОБА_10 та був наданий йому виключно для використання як засобу для пересування. ОСОБА_13 , як власник автомобіля не знав та не міг знати про незаконне використання автомобіля як знаряддя вчинення злочину його батьком ОСОБА_10 . Також зазначає, що постановляючи рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, дотримуючись приписів викладених у ст. 170-173 КПК України, дійшла вірного висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про його реєстрацію. Просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2024 без змін.

У доповненні до заперечення адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 перебував у тимчасовому користуванні батька власника майна ОСОБА_10 та був наданий йому виключно для використання як засіб для пересування у зв`язку з наявністю в нього рядку діагностованих хронічних захворювань. Разом з тим, цей транспортний засіб був придбаний ОСОБА_13 за власні грошові кошти, які мають законне походження. ОСОБА_13 використав кошти від реалізованого ним попереднього власного транспортного засобу марки «Audi A6 (2013)» VIN: НОМЕР_4 ,

що мало місце 25.02.2023, а також частково грошові кошти, отримані ним від приватних осіб за виконані ним роботи на замовлення щодо аналізу ринку та розробки програмного забезпечення для крипто валют, аудит безпеки і консультування з питань інвестування. Просить дослідити копію листа Головного сервісного центру МВС за наслідками адвокатського запиту № 31/1430А3-16344-2024 від 29.05.2024 та копії медичних документів на ім`я ОСОБА_10 .

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора та власника тимчасово вилученого майна, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, однак від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки, а також те, що під час розгляду апеляційної скарги брав участь представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та власника майна ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_5 на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду

-5-

права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя не дотрималася вказаних вимог закону та не з`ясувала належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На думку апеляційного суду, зміст клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно дає достатні підстави для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, та стороною обвинувачення дано належне обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав уважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як зазначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

-6-

З клопотання прокурора вбачається, що в провадженні СУ ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 10.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000298 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 ККК України.

В рамках даного кримінального провадження 15.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2024, слідчим відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області проведено санкціонований обшук транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 , в ході якого виявлено та вилучено вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_3 .

Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області від 15.04.2024, транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_3 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_13 .

В межах зазначеного кримінального провадження, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_3 , власником яких є ОСОБА_13 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що з огляду на наведені прокурором та встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи положення ч. 1 ст. 98 КПК України, вилучені під час обшуку транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію є речовими доказами, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин під час досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, вилучені під час проведення обшуку транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки є речовими доказами у кримінальному провадженні та необхідні для проведення судових експертиз, у зв`язку з чим, існує необхідність забезпечення їх збереження шляхом накладення на них арешту, оскільки у разі не забезпечення їх збереження, дане майно може бути відчужене, що буде мати негативні наслідки для кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, слідчий суддя не дотрималася вимог, передбачених ст. 172, 173 КПК України, належним чином не дослідила додані до клопотання матеріали кримінального провадження, не врахувала правову підставу для їх арешту та інші обставини провадження, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі з цього приводу є обґрунтованими.

Необхідність використання транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрацію в якості речових доказів у кримінальному провадженні, проведення певних експертних досліджень та слідчих дій, необхідність збереження транспортного засобу задля недопущення його знищення, псування, втрати чи відчуження, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

-7-

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею не надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має тимчасово вилучене майно.

Апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора посилання слідчого судді на те, що власник автомобіля - ОСОБА_13 статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні не має, заборонених речей в автомобілі під час проведення санкціонованого обшуку не виявлено.

На переконання апеляційного суду і клопотання прокурора, і додані до нього матеріали сформовані відповідно до вимог КПК України та є достатніми для прийняття рішення.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя при розгляді клопотання не в повній мірі з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на вилучене 15.04.2024 майно, а саме транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

На думку колегії суддів, такого виду обтяження буде достатньо для сприяння завданням арешту майна у кримінальному провадженні та відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Підстав для застосування такого виду обтяження як заборона користування арештованим майном апеляційний суд не вбачає.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням указаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів уважає, що відповідно до вимог ст. 132, 170-173 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає частковому задоволенню.

Переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 170, 172, 404, 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

-8-

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.04.2024 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна скасувати.

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000298, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке 10.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідуваньзадовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ W222» номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , шляхом заборони ними розпоряджатися та відчужувати.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді