Єдиний унікальний номер 448/101/24
Провадження № 1-кс/448/36/24
У Х В А Л А

22.02.2024 року м.Мостиська

Слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Мостиського районного суду Львівської області звернувся адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням про часткове скасування арешту з належного йому майна, - автомобіля марки «Opel Zafira», реєстр.номер НОМЕР_1 , в частині заборони зберігання і користування таким.

Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено наступне: 12.01.2024 року близько 13:45 год., на ділянці автодороги «Львів-Шегині» в межах населеного пункту м.Мостиська поблизу супермаркета «АТБ» відбулось ДТП (наїзд т/з на пішохода) а саме: водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись смугою руху в сторону с.Шегині здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась в попутному напрямку по краю проїжджої частини дороги. В ході ДТП ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження.

Стверджує, що 16 січня 2024 слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області розглянувши клопотання про арешт майна, постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання органу дізнання та постановив накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб.

Вказує, що по вищевказаному кримінальному провадженні експертом проведено всі необхідні експертизи, а тому відпала потреба в арешті вказаного транспортного засобу надалі.

Заявник ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі. Просив розгляд клопотання проводити у його відсутності.

Слідча ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій просила розгляд клопотання проводити у її відсутності. Вирішення даного клопотання покладала на розсуд суду. При цьому зазначила, що по вищевказаному кримінальному провадженні проведено всі необхідні експертизи з транспортним засобом - автомобілем марки «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: автотехнічну і транспортно-трасолігоічну.

Проаналізувавши документи і матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положеннями статей 7 та 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим кодексом.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що по вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме щодо таких подій: 12.01.2024 року близько 13:45 год., на ділянці автодороги «Львів-Шегині» в межах населеного пункту м.Мостиська поблизу супермаркета «АТБ» відбулось ДТП (наїзд т/з на пішохода) а саме: водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись смугою руху в сторону с.Шегині здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась в попутному напрямку по краю проїжджої частини дороги. В ході ДТП ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження.

Зазначений в клопотанні транспортний засіб, згідно постанови слідчої СВ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 від 15.01.2024р, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

16 січня 2024 слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області розглянувши клопотання про арешт майна, постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання органу дізнання та постановив накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб.

Заявник ОСОБА_7 покликається на те, що із вказаним транспортним засобом проведено всі необхідні експертизи, дане майно не зберігається у відповідності до встановленого порядку, відтак арешт підлягає скасуванню в частині заборони зберігання і користування таким.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

У відповідності до частини 1 статті 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Положеннями ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право мирно володіти своїм майном не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Дійсно в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, забезпечення конфіскації як виду покарання.

В даному випадку, як накладення арешту майна, так і процедура його зняття передбачені положеннями статей 170-174 КПК і мають відповідну юридичну основу в національному праві, що свідчить про законність втручання у право на мирне володіння майном.

Тому досліджуючи питання щодо обґрунтованості заявленого клопотання Суд звертається до оцінки «справедливого балансу» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Зокрема, по справі метою арешту було збереження майна, як речового доказу у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на вказаний автомобіль, було накладено у метою збереження майна, як речового доказу у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження на даний час ще не завершено. Разом з тим, фізична наявність автомобіля на даний час не є необхідною. Жодних інших підстав подальшого утримання вказаного автомобіля, суду не надано. Фактичні обставини справи свідчать про те, що подальше застосування цього заходу у виді позбавлення права на користування майном є необґрунтованим та непропорційним обмеженням права володіння ОСОБА_9 .

На підставі вищенаведеного враховуючи те, що арешт майна носить тимчасовий характер, з арештованим майном протягом строку досудового розслідування, проведено необхідні першочергові слідчі дії, а також, зважаючи на можливість псування вилученого майна в ході його тривалого зберігання, крім того встановлено, що ОСОБА_7 згідно свідоцтва про реєстрацію є власником вказаного автомобіля, встановлено, що транспортний засіб він має намір використовувати в інтересах сім`ї, слідчий суддя з метою забезпечення розумного балансу між завданнями кримінального провадження та майновими інтересами володільця майна вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту на майно.

Поряд з цим, завданнями кримінального провадження вимагають збереження цього майна як речового доказу. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, із врахуванням положень ч.1 ст.100 КПК України слідчий суддя не вбачає перешкод для передачі вказаного речового доказу на відповідальне зберігання його власнику.

У зв`язку із цим вважаю за необхідне передати належний ОСОБА_10 автомобіль на відповідальне зберігання, із забороною розпорядження даним майном до закінчення кримінального провадження та у зв`язку з цим, покласти на останнього обов`язок забезпечити зберігання даного майна до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Враховуючи наведене, за таких обставин і міркувань, Суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наведених вище мотивів і підстав.

Керуючись ст. 7, 9, 169, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_11 , поданого в інтересах ОСОБА_3 , про часткове скасування арешту на майно, у кримінальному проваджені №0000010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.01.2024 року на транспортний засіб автомобіль марки «Opel Zafira», реєстр.номер НОМЕР_1 , належний згідно свідоцтва про його реєстрацію серії НОМЕР_2 громадянину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю с.Малнівська Воля Яворівського району Львівської області, - повернувши такий транспортний засіб власнику на зберігання і користування, заборонивши при цьому відчуження і розпорядження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали складено 27.02.2024 року

Слідчий суддя Юрій БІЛОУС