Справа № 650/1460/24
провадження № 1-і/650/8/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Чаплинського відділу Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, без певного місця проживання, раніше неодноразово судимого: 05 вересня 2008 року Новоазовським районним судом Донецької області за частиною третьою статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 23 травня 2013 року Київським районним судом м. Донецька за частиною третьою статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням 3 роки; 06 березня 2015 року Волноваським районним судом Донецької області за частиною третьою статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Донецька та призначено покарання у виді 4 років та 1 місяця позбавлення волі. 19 жовтня 2018 року звільнений з ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» по відбуттю строку покарання, на даний час утримується під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор»,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 185, частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України,

встановив:

На розгляді Чаплинського районного суду Херсонської області перебували матеріали кримінального провадження № 0000294 від 19.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частинами другою та третьою статті 185, частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.

29 березня 2024 року до Великоолександрівського районного суду Херсонської області надійшло клопотання прокурора Чаплинського відділу Каховської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів та просила суд його задовольнити. Пояснила, що нею вживалися заходи щодо відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, проте це на даний час не виявляється можливим.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 6 років. Окрім того ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим, у тому числі до покарання у виді позбавлення волі, ніяких корисних висновків для себе не зробив, надану йому можливість виправитися не використав, в подальшому регулярно вчиняв та через досить незначний проміжок часу після засудження аналогічні тяжкі злочини проти власності. Таким чином існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати розгляду даного кримінального провадження, оскільки веде бродячий спосіб життя, є особою без визначеного місця проживання, стійких соціальних зв`язків не має, відсутні стабільні джерела доходів тому існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, пояснивши, що стосовно нього слід обрати інший більш-м`який запобіжний захід, адже розпочате щодо нього кримінальне провадження вже тривалий час не здійснюється, на судові засідання він не запрошується, вироку не ухвалене. Просив суд вже визначитися із його винуватістю та призначити йому покарання.

Також обвинувачений зазначив, що хоча у нього немає родичів на підконтрольній території України, йому є куди йти. Він розуміє необхідність його участі у кримінальному провадженні та зобов`язується з`являтися як до прокурора так і суду за першою вимогою.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23 лютого 2022 року до Чаплинського районного суду Херсонської області було направлено обвинувальний акт відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 185, частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України.

За матеріалами кримінального провадження та відомостями, що містяться в Єдиному Державному реєстрі судових рішень встановлено, що 14 лютого 2022 року слідчим суддею Чаплинського районного суду Херсонської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 квітня 2022 року включно, який після введення на території України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні воєнного стану, який у подальшому продовжувався, зокрема востаннє з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 року строком на 90 діб, неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07.02.2024 року продовжено строк тримання під вартою до 06.04.2024 включно.

На даний час обвинувачений утримується в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» .

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для продовження строку дії обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу, вважаючи при цьому доводи прокурора в цій частині недостатньо обґрунтованими.

Відповідно до положень частини третьої статті 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені статтею 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого та сукупність інших відомостей про особу обвинуваченого.

В силу вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За приписами частини п`ятої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, який вимагає забезпечення покарання осіб, що вчинили злочин.

Відповідно до положень пункту 39 рішення ЄСПЛ у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті п`ятої Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

У справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), пункт 25) зазначено, що органам державної влади слід перевіряти чи відповідає суспільним інтересам продовження розгляду кримінальної справи щодо заявника за відсутності будь-яких перспектив прогресу у цьому провадженні і чи переважав такий інтерес шкоду, заподіяну заявнику продовженням провадження.

Як видно із матеріалів провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частинами другою та третьою статті 185, частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України з 23 лютого 2022 року перебуває у провадженні Чаплинського районного суду Херсонської області.

ОСОБА_4 утримується під вартою більше двох років, протягом яких розгляд кримінального провадження щодо нього не здійснюється через тимчасову окупацію селища Чаплинка.

З обліково-статистичних даних Великоолександрівського районного суду Херсонської області вбачається, що матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 в межах якого подано клопотання про продовження строку тримання його під вартою з Чаплинського районного суду Херсонської області до Великоолександрівського районного суду Херсонської області, відповідно до рішення ВРП від 30 травня 2023 року, яким визначено відповідну територіальну підсудність, не передавалися.

Отже судовий розгляд даного кримінального провадження протягом більше ніж двох років не здійснюється по суті, у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження, внаслідок чого обвинувачений протягом вказаного періоду свого життя перебуває у стані невизначеності щодо своєї справи та утримується під вартою.

Під час судового розгляду з пояснень прокурора, а також з відомостей, що містяться в ЄДРСР встановлено, що прокурор з заявою про відновлення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 до суду не звернувся, документи ним збираються, проте відновлення усіх необхідних матеріалів кримінального провадження наразі неможливе.

У своєму клопотанні прокурор вказує на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Суд вважає, що обставини, про які вказує прокурор у клопотанні доводять існування як ризику переховування від суду так і ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з цим, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, обрання іншого запобіжного заходу.

Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) та тяжкість інкримінованого злочину перестає бути підставою для позбавлення або обмеження свободи, і прокурор має навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд встановив, що стосовно ОСОБА_4 діє найсуворіший запобіжний захід, який передбачає достатньо суворе обмеження більше двох років.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд вважає, що продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за наведених вище обставин буде суперечити положенням статті 5 Конвенції та статті 29 Конституції України, які гарантують право на свободу, а прокурор всупереч вимогам статті 194 КК України не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні та стороною обвинувачення не вчиняється ефективних заходів щодо відновлення матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_4 .

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що діючий стосовно обвинуваченого запобіжний захід є занадто суворим та істотним чином порушує його права, а тому наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Зважаючи на продовження існування вказаних ризиків суд вважає, що ефективність кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків може бути забезпечена застосуванням більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього визначених частиною п`ятою статі 194 КПК України обов`язків зважаючи на вищенаведені обставини та відомості про особу обвинуваченого в цілому.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що застосування до обвинуваченої особи запобіжних заходів, які значною мірою обмежують її свободу, за умови не вжиття з боку прокуратури негайних та невідкладних заходів щодо відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження впродовж вказаного значного періоду буде невиправданим для такої особи, навіть за умови її обвинувачення у вчиненні декількох тяжких злочинів.

Матеріали справи свідчать про те, що кримінальне провадження і в подальшому не буде розглядатися, а отже вбачаються умови для перебування обвинуваченої особи в стані невизначеності необмежений проміжок часу.

Втрата матеріалів кримінального провадження внаслідок збройної агресії іншої держави, наявність об`єктивних перешкод у їх відновленні, відсутність відповідного законодавства, яке б врегульовувало таке питання, не може мати наслідком для особи, якій в тому числі і міжнародним законодавством гарантовано право на розгляд щодо неї справи впродовж розумного строку, істотне обмеження її свободи.

Суди неодноразово продовжуючи обрані стосовно обвинуваченого запобіжні заходи надали достатньо часу державі в особі органів прокуратури визначитись із перспективною даної справи, вжити передбачені законодавством заходи щодо відновлення втраченого провадження, ухвалити рішення щодо подальшого підтримання обвинувального акта, однак усі дії прокурора в даному випадку спрямовані лише на вжиття заходів щодо неодноразового продовження строку дії запобіжного заходу.

Суд не виключає, що ймовірно органами прокуратури певним чином таке питання вирішується, проте суду відповідних обставини не наведено, доказів не надано, а тому суд ухвалює рішення на підставі тих матеріалів та даних, які є у нього в наявності.

Згідно з положеннями статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

При судовому розгляді встановлено, що виключні обставини для продовження тримання обвинуваченого під вартою прокурором не доведено.

Отже, суд не погоджується із доводами прокурора, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на даний час, враховуючи сукупність наведених вище обставин, тому у задоволені клопотання слід відмовити та застосувати стосовно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, які на дімку суду в достатній мірі зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та передбачають механізми негайного реагування правоохоронних органів на невиконання покладених на нього обов`язків.

Керуючись вищенаведеними положеннями КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовуваного до ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - задовольнити.

Змінити міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою застосованого стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього такі обов`язки:

- прибувати до Великоолександрівського районного суду Херсонської області за судовим викликом та прокурора за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора у даному кримінальному провадженні про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

Строк дії ухвали в частині обраного запобіжного заходу становить 60 діб, тобто до 01 червня 2024 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання ним покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти після отримання Державною установою «Миколаївський слідчий ізолятор» копії ували суду у встановленому законом порядку.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 08 квітня 2024 року.

Суддя: _____________ ОСОБА_1