Справа № 163/1199/24
Провадження № 1-кп/163/152/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000029 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

Перед початком судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтував тим що, під час досудового розслідування щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Надав слідству всю відому йому інформацію якою володів, та співпрацював на всіх етапах розслідування. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання та працевлаштування характеризується позитивно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 висловила позицію про безпідставність клопотання.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого, суд виходить із наступного.

Згідно із ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У клопотанні обвинувачений просить кримінальне провадження про обвинувачення нього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України закрити та звільнити нього від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України на підставі ст.45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.

В цей же час суд зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України за ознаками використання завідомо підробленого документа та в пособництві, тобто наданні засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, у підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання підроблювачем чи іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно ст.23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Відповідно до ч.2 ст.24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Визначення необережності як форми вини міститься у ст.25 КК України.

Суб`єктивна сторона передбачуваного ч.3 ст.358 КК України злочину характеризується прямим умислом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисне протиправне діяння, то до нього не може бути застосована ст.45 КК України і кримінальне провадження закриттю з цих підстав не підлягає.

Крім цього, суд зазначає, що клопотання обвинуваченого з огляду на його резолютивну частину є необґрунтованим, оскільки в ній ОСОБА_4 , в тому числі, просить кримінальне провадження про обвинувачення нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 закрити, а звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне діяння, передбачене ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України.

Отже, передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності відсутні, у зв`язку з чим клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Любомльський районний суд.

Повний текст ухвали буде проголошений о 16:00 годині 13 червня 2024 року.

Головуючий : суддя ОСОБА_1