Справа №601/447/24
Провадження № 1-кп/601/96/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 03 січня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, з вищою освітою, працюючого заготівельником в ТОВ «Біопол», судимого Збаразьким районним судом Тернопільської області 07.03.2024 за ч.2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік із застосуванням ст. 76 КК України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

03 січня 2024 року близько 17 годині 50 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN», моделі GOLF, р.н. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною автодороги в межах міста Кременця у напрямку вул. Дубенської з сторони с. Іква Кременецького району зі швидкістю 50 км/год.

В цей час проїзною частиною автодороги у зустрічному напрямку, тобто у напрямку с. Іква Кременецького району, рухався пішохід ОСОБА_6 обличчям повернутий до автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі GOLF, р.н. НОМЕР_1 .

Водій ОСОБА_3 , проїжджаючи відрізок вказаної ділянки автодороги, в темну пору доби, з видимістю в напрямку руху з робочого місця водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі GOLF, р.н. НОМЕР_1 (на ближньому світлі фар) 60 м в межах міста Кременця, в порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), а також вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993, із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), відповідно до якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», а також п. 2.3 б) ПДР України, згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та п. 2.3 д) ПДР України, відповідно до якого «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, п. 1.10 (в частині визначення вимог терміну небезпека для руху) та порушуючи вимоги п.12.3 ПДР України, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не дотримався безпечної швидкості та не вжив заходів задля зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого передньою лівою частиною автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі GOLF, р.н. НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який рухався проїзною частиною дороги у зустрічному напрямку відносно руху автомобіля.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правої нижньої кінцівки у виді переломів діафізів (тіл) великогомілкової і малогомілкової кісток у середніх третинах. Із зовнішніх тілесних ушкоджень, забиття м`яких тканин волосистої частини голови у виді набряку, "забійні" рани волосистої частини голови (без уточнення анатомічної локалізації), лівої брови (в одному записі - верхньої повіки лівого ока) та ділянки правого ліктьового суглоба.

Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не супроводжувались загрозливими для життя явищами, тобто не були небезпечними для життя, та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості - п. п. 2.2.1, 2.2.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали є порушення водієм автомобіля марки «VOLKSWAGEN», моделі GOLF, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимог п. 12.3 ПДР України.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.

Отже, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що у січні 2024 року близько 17 години 50 хвилин він, керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN», моделі GOLF, р.н. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною автодороги в межах міста Кременця у напрямку вул. Дубенської з сторони с. Іква Кременецького району зі швидкістю 50 км/год. В цей час проїзною частиною автодороги у зустрічному напрямку рухався пішохід ОСОБА_6 Ділянка дороги не освітлювалася, а тому він не побачив потерпілого та наїхав на нього. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Просить врахувати, що він відшкодував потерпілому витрати на лікування та не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки він втратить роботу.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, те, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора, яка не заперечила проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України,визнає недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття, активно сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання.

З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк.

Крім того, вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року обвинуваченого ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановлення іспитового строку на 1 рік та покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Враховуючи те, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення вчинено ним до ухвалення попереднього вироку Збаразьким районним судом Тернопільської області від 07 березня 2024 року, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та приєднати до основного покарання додаткове покарання за цим вироком.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, пом`якшуючі його вину обставини - повністю визнав вину, у скоєному щиро кається, має на утриманні малолітню дитину, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, думку потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування основного покарання, в зв`язку з чим слід звільнити його згідно ст.75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням. При цьому, суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки та покласти на нього наступні обов`язки, що передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На переконання суду, таке покарання обвинуваченому з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу та за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

У кримінальному провадженні є судові витрати за проведені судові експертизи, які слід стягнути із обвинуваченого в користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 368, 376, 392, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2024 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області 05 січня 2024 року на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі GOLF р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі GOLF р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , який перебуває на території спеціального майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області - повернути власнику ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № 38/24-22 від 12.01.2024 в розмірі 6436,88 грн., транспортно-трасологічної експертизи № 37/24-22 від 19.01.2024 в розмірі 7572,80 грн., судової автотехнічної експертизи № 39/24-22 від 18.01.2024 в розмірі 7572.80 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий