Провадження №: 1-кп/755/722/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) в складі головуючого судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 та його учасників - потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного 19 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу (далі КК) України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, установив:

І. Історія провадження

Згідно обвинувального акта від 12 жовтня 2023 року, який складено слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 та затверджено прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської міської прокуратури ОСОБА_9 слідує, що 19 травня 2023 року приблизно о 08 год. 13 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota RAV-4 Hybrid», р.н. НОМЕР_1 , рухалась по дворовій території будинку № 23, розташованого по вул. Празька у м. Києві, наближаючись до виїзду на проїзну частину вул. Празька.

В цей час, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним мотоциклом марки «Kawasaki BR250EGF», р.н. НОМЕР_2 , порушуючи вимоги п. 12.9 (6) ПДР України (які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди) рухаючись зі швидкістю 93,83...101...65 км/год, яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год., рухався в межах другої (крайньої лівої) смуги проїзної частини вул. Празька, зі сторони вулиці Алма-Атинської в напрямку вулиці В. Сосюри, наближаючись зліва до виїзду з дворової території буд. 23 по вул. Празька.

Під час руху ОСОБА_5 допустила порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.2, 11.9 та розділу 34 горизонтальна розмітка 1.1 Правил дорожнього руху України, котрі у собі передбачають, що:

- дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5);

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим - транспортом у дорозі (підпункт «б» п. 2.3);

- виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає (п. 10.2).

- п. 1.1 додатку № 2: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху позначає межі смуг руху у в обох напрямках, попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_5 виявились у тому, що вона, будучи обізнаною, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, достовірно знаючи, що поворот ліворуч на даній ділянці дороги заборонений, керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota RAV-4 Hybrid», р.н. НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території будинку № 13, розташованого по вул. Празька у м. Києві на проїзну частину, по якій рухались транспортні засоби, будучи зобов`язаною дати дорогу цим транспортним засобам, не переконалась, що виїзд з прилеглої території на проїзну частину буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого, з метою здійснення повороту ліворуч (який на даній ділянці дороги суворо заборонений), виїхала у другу (крайню ліву) смугу проїзної частини вул. Празька у м. Києві, де здійснила зіткнення з мотоциклом марки «Kawasaki BR250EGF», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який наближався зліва.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма правого передпліччя: внутрішньо-суглобовий перелом дистального епіметафіза правої променевої кістки (зі зміщенням уламків).

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.2; 11.9 та розділу 34 горизонтальна розмітка 1.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 , знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

ІІ. Суть клопотання

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , у порядку ст. 350 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, заявив клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного 19 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, згідно ст. 44, 46 КК України.

ІІІ. Позиції учасників кримінального провадження

Обвинувачена ОСОБА_5 заявлене клопотання у відношенні себе підтримала та зазначила, що їй цілком і повністю зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, у порядку ст. 46 КК та вона надає свою згоду на таке звільнення у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_6 вказав, що дійсно примирився з ОСОБА_5 , остання відшкодувала йому завдану шкоду, у зв`язку з чим не убачає перепон для її звільнення від кримінальної відповідальності у порядку ст. 46 КК.

Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілого ОСОБА_7 заявлене клопотання підтримали, оскільки є дійсними обставини визначені ст. 46 КК у відношенні обвинуваченої, зокрема, факт її примирення з потерпілим.

IV. Джерела права та акт їх застосування

Кримінальний кодекс України

Стаття 44. Правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності

1. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

2. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Стаття 46. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим

Особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 284. Закриття кримінального провадження […]

2. […] судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

V. Мотиви суду

Суд, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК (п. 1 Постанови пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», далі - Постанова).

Закриття справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК (п. 1 Постанови). До цих підстав, згідно ч. 1 ст. 44 КК, відноситься і звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим у порядку ст. 46 КК.

Так, в ключі положень ст. 46 КК, примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів (абз. 3 п. 4 Постанови).

Результатом чого є те, що потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності, у порядку ст. 46 КК, та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі (1) відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (абз. 4 п. 4 Постанови), та за умови (2) примирення з потерпілим особи, яка вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та 2) відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Відсутність хоча б одного із зазначених складових елементів виключає підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК. Винятком із цього правила може бути добровільна відмова потерпілого від компенсації заподіяної йому шкоди або відсутність фактичної шкоди (збитків), наприклад, при замаху на злочин.

Також, в постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що для вирішення цієї справи необхідно також звернутися до телеологічного (цільового) тлумачення, яке передбачає встановлення мети, якою керувався законодавець під час формулювання ст.46 КК України щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст.46 КК України.

Право на примирення у ст.46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя.

Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

У ст.46 КК України передбачено такі обов`язкові умови (передумови) та підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим: 1) умова вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів 2) підстава примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст.46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Повертаючись до обставин цієї справи Суд зауважує, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК за ступенем тяжкості, у відповідності до положень ст. 12 КК дає змогу застосовувати норми ст. 46 КК.

Обвинувачена вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке не є корупційним, або ж пов`язаним з корупцією, не стосується порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керувала транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На цей час, учасники ДТП примирилися, про свідчить їх позиції в суді.

Питання відшкодування збитків потерпілому врегульоване, на що прямо вказує його розписка від 07 березня 2024 року.

ОСОБА_6 відповідає критеріям потерпілого у кримінально-правовому розумінні, позаяк є особою, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіювалася фізична шкода, тобто право на примирення реалізоване належним суб`єктом у розумінні підходів сформованих ВПВС у справі №439/397/17.

Порушень КПК України, зокрема § 2 - звільнення особи від кримінальної відповідальності, та КК України, які б слугувати передумовою для відмови у задоволенні цього клопотання у судовому засіданні судом не встановлено.

Таким чином, судом встановлено, що це клопотання в повній мірі відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

За таких обставин, беручи до уваги вказані правові норми та особу обвинуваченої у їх сукупності, Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, враховуючи наявність обставин передбачених ст. 46 КК, а тому остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження закриттю.

Питання процесуальних витрат урегульовано відповідно до положень Глава 8. Процесуальні витрати КПК України, шляхом їх стягнення з обвинуваченої, у т.ч. з урахуванням того, що Велика Палата Верховного Суду (постанова від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17), зробила висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком та зазначила, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З наведеного видно, що своїм рішенням Велика Палата Верховного Суду вказала про необхідність вирішення судом питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Однак цей висновок не містить орієнтирів стосовно того, в яких випадках і які саме процесуальні витрати стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої зарито, або з держави.

Про те, в цьому аспекті слід вказати, що Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2024 року в справі № 930/497/23 зауважив, що, згідно з ч. 1 ст. 126 КПК, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, закриття кримінального провадження стосовно особи на нереабілітуючих підставах і застосування більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ВС забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права (див. п. 28 постанови ВС від 25 травня 2023 року в справі №457/885/22).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 зазначеного Закону висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В ухвалі ВП ВС від 25 травня 2023 року в справі №722/594/22 Велика Палата наголосила, що висновок щодо застосування норми права - це не завжди чітко сформульований висновок у судовому рішенні Касаційного кримінального суду у формі постанови, у тому числі із заголовком «Висновок», це також правове обґрунтування одного чи кількох доводів касаційної скарги сторони кримінального провадження, викладене в судовому рішенні як у формі постанови, так і ухвали, за змістом якого цілком зрозумілою є правова позиція щодо застосування конкретної норми матеріального чи процесуального права.

Як наслідок, такі витрати в цій справі слід стягнути з особи, провадження щодо якої зарито.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід закрити, в силу ст. 255 ЦПК України, ч. 5 ст. 128 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК.

На підставі викладеного та керуючись ст. 284, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 44, 46 Кримінального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному 19 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрити.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 11 754 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривні.

Речові докази: мотоцикл "Kawasaki BR250EGF", р.н. НОМЕР_3 , котрий передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у його володінні; автомобіль марки «Toyota RAV-4 Hybrid», р.н. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у ОСОБА_5 , залишити у володінні власника; відеозаписи - залишити у матеріалах судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київської апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17.10 год. 12 березня 2024 року.

С у д д я ОСОБА_1