Справа № 137/1421/23
Провадження №11-кп/801/520/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 14.02.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рибчинці Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, прендбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 , звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі п.1 та п.2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 34 907,60 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сім гривень шістдесят копійок) матеріальної шкоди; 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) грн. у якості моральної шкоди; 11 000,00 (одинадцять тисяч) грн. у якості компенсації витрат на правничу допомогу.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави Україна у відшкодування витрат за проведення в кримінальному провадженні експертиз: № СЕ-19/102-23/19721-ІТ від 13.11.2023 1673,00 грн; № СЕ-19/102-23/16357-ІТ від 13.11.2023 - 1673,00 грн;

Скасовано арешт на транспортні засоби: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21101», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ; велосипед марки «Ardis» моделі «Verona», накладений 12.09.2023 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області.

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

Відповідно до вироку суду, 08.09.2023 приблизно о 12:42 год. ОСОБА_8 керуючи згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/102-23/16357-1Т від 13.11.2023 технічно справним автомобілем «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автошляху М-30 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине», який проходить по вул. Богдана Хмельницького в смт. Літин Вінницького району Вінницької області, зі сторони м. Хмельницький в напрямку м. Вінниця, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому справа-наліво по ходу руху останнього переходила проїзну частину пішохід ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з необережності, що виразилося кримінальною протиправною самовпевненістю, в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, не надав їй переваги у русі та не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу в момент об`єктивного виникнення небезпеки для руху, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, у зв`язку із чим допустив наїзд на останню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 822/837 від 15.11.2023, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: «відкрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку із формуванням вогнища гемарогічногопросякання в лівій скроневій долі, субарахноїдальний крововилив лобно-тім`яно-скроневої області зліва; забійна рана скроневої ділянки праворуч, перелом кісток основи черепа праворуч - лінійний перелом задньо-нижніх відділів правої тім`яної кістки, з заходженням на соскоподібний відросток скроневої кістки, барабанну порожнину та основну пазуху; садно на переніссі, закрита травма грудної клітки - забій грудної клітки; закритий переломо-вивих голівки плечової кістки з відривом великого горбика; закритий уламковий перелом обох кісток лівого передпліччя в середній третині зі зміщенням, садна на обох колінних суглобах».

Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_11 за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток основи черепа являвся небезпечним для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102/23/19721-ІТ від 13.11.2023, - «В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «ВАЗ 21101» держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «ВАЗ 21101» до смуги руху пішохода при русі із розрахунковою швидкістю 72,8-78,1 км/год., тобто шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху. В діях водія ОСОБА_12 вбачаються невідповідність вимогам п.п. 12,4, 18.1 ПДР України. Дії водія автомобіля «ВАЗ 21101» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 які не відповідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

За вищевикладених обставин водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. п. 1.7, 4.16(а), 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено, що:

-п. 1.7 - «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»;

-п. 4.16 (а) «Пішохід мас право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

-п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.»;

-п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі погреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожньою руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_10 ставиться питання про скасування вироку Літинського районного суду Вінницької області від 14.02.2024 відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд в порушення вимог ст.ст. 75, 77 КК України, а також роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звільнив ОСОБА_8 від відбування не лише основного, а й додаткового покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити вирок Літинського районного суду Вінницької області від 14.02.2024 відносно ОСОБА_8 в частині стягнутої З ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 суми моральної шкоди шляхом її зменшення, а саме: стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 15000 грн. моральної шкоди.

На думку адвоката ОСОБА_7 , суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо розміру завданої потерпілою моральної шкоди та, на його думку, з нього на користь потерпілої підлягає до стягнення моральна шкода в сумі 15000 грн. Зазначає, що Консультативний висновок спеціаліста від 20.11.2023 року, який містить діагноз потерплої ОСОБА_11 щодо травм її тіла, не містить жодної інформації щодо доказу дійсного існування страждань та жодним чином не підтверджує факт наявності тяжкої моральної і психічної травми, про що зазначалось у позові. Окрім того, він складений лікарем, який не є експертом-психологом. Просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 є пенсіонером та отримує щомісячно пенсію в розмірі 2760 грн. Крім того, ОСОБА_8 частково компенсовано витрати на лікування потерпілій.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі. Заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу останнього, щодо апеляційної скарги прокурора поклались на розсуд суду.

Представник потерпілої -адвоката ОСОБА_9 заперечував проти задоволення апеляційної скарги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , не заперечував проти апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

За змістом закону (ст.ст. 75, 77 КК України) i роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 вiд 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при звільненні особи вiд відбування основного покарання з випробуванням суд, відповідно до ст. 77 КК України, може призначити додаткові покарання, зокрема позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Додаткові покарання виконуються реально, про що суд зазначає у резолютивний частині вироку.

Проте, як вбачається з вироку, суд, у порушення зазначених вище вимог, звільнив ОСОБА_8 вiд відбування не лише основного, ай додаткового покарання.

За таких обставин, звільняючи обвинуваченого вiд відбування основного i додаткового покарань з випробуванням та іспитовим строком, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 413 КПК України є підставою для його скасування.

Крім цього, таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність (ст.ст. 75, 77 КК України) призвело i до невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості i є підставою для скасування вироку відповідно до ч. 2 ст. 409 ст. 414 КПК України.

Що стосується мотивів апеляційної скарги сторони захисту, -слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями частини 2статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. 2, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знівеченням або ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок знівечення або пошкодження здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (далі - ППВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненому злочині, суд першої інстанції, задовольнив частково позовні вимоги потерпілої щодо стягнення моральної шкоди та стягнув із ОСОБА_8 завдану злочинними діями моральну шкоду, розмір якої визначив у сумі 150000 грн.

Потерпіла перенесла протиправне посягання, та як наслідок стрес, тривалий час перебувала на лікуванні і на даний час потребує додаткового лікування, тому суд вважає настання та продовжуваний характер моральної шкоди підтвердженими доказами і на момент апеляційного розгляду також.

Враховуючи ступень тяжкості злочину, та його наслідки, Суд вважає, що при вирішенні спору про відшкодування моральних збитків потерпілій суд вірно встановив характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілої, настання негативних змін у їх житті, можливість відновлення стану, який мала потерпіла до нещасного випадку, тому в цій частині сума відшкодування шкоді -не підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_10 , - задовольнити.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 14.02.2024 відносно ОСОБА_8 , - скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Постановити новий вирок в цій частині.

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років ,з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, а саме:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до суду Касаційної інстанції (Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та учасникам судового засідання.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4