печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5980/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання представника заявника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просить скасувати арешт з майна.

В обґрунтування вимог клопотання заявник зазначає, що арешт на майно накладено необґрунтовано.

У судове засідання представник заявника клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0004964 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2020 року № 757/20807/20 клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві задоволено та накладено арешт на майно.

Згідно ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 132 КПК України, слідчий суддя виходить з засади змагальності кримінального провадження, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, виходячи з даних, що були здобуті під час розслідування кримінального провадження, а також тієї обставини, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба у арешті відпала.

Ухвалено Дарницького районного суду м. Києві від 10.12.2020№ 753/20807/20 накладено арешт на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер: :90:154:0036 площа 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Накладений арешт на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: загальна площа 105,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

02 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчено договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до яких покупець ОСОБА_7 набула у власність вказане майно.

11 березня 2020 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчив договір дарування земельної ділянки та житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_7 подарувала вказане майно ОСОБА_5 .

На теперішній час земельна ділянка та житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98). Зі змісту ухвали випливає, що при накладенні арешту на майно заявника, питання законності і розумності, пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти не досліджувалось взагалі.

Тому позбавлення власника майна права розпоряджатися власним майном, оскільки він не має ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення, є втручанням, у його право володіти своїм майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.2, ч.2 п.1 ст. 174 КПК України

У Х В А Л И В :

Клопотання представника заявника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, када-стровий номер: :90:154:0036 площа 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, що накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року (справа № 753/20807/20), у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0004964 від 01 грудня 2020 року, за ознаками пра-вопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Скасувати арешт на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: загальна площа 105,3кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, із забороною відчуження, розпорядження та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, що накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року (справа №753/20807/20), у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0004964 від 01 грудня 2020 року, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1