Справа № 442/3162/24
Провадження № 1-в/442/138/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора : ОСОБА_3

представника ДУ ДВК № 40 ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в режимі відеоконференцзвязку клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до вимог ст.82 КК України.,

встановив:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому останній просить замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав. Представник ДУ ДВК (№40) у судовому засіданні поклався на думку суду та долучив до матеріалів справи клопотання про розгляд питання щодо можливості звільнення від покарання та передачу на поруки. Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні подання підтримав повністю, просив таке задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Згідно матеріалів справи, вироком Любомільського районного суду Волинської області від 08.11.2023 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 336 КК України до 1 року позбавлення волі.

Вимогами статті 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин.

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Судом встановлено, що невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 7 місяців 29 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2«Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст.81,82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання є не тільки сплив певної частини строку покарання, а й обов`язків факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується окрім зразкової поведінки, й сумлінним ставленням до праці за весь період відбування покарання, з урахуванням даних про особу.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 , затвердженої 25.04.2024 р. ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№30)» вбачається, що за період перебування в установі характеризується наступним чином: порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи дотримується. Відповідно до висновку щодо ступеню виправлення засудженого, засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та до нього може бути застосовано заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі громадськими роботами.

Відповідно до ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт. Тому суд вважає можливим засудженому ОСОБА_5 , замінити невідбуту частину покарання за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 08.11.2023 року у виді 7 місяців 29 днів позбавлення волі більш м`яким на 240 години громадських робіт.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до вимог ст.82 КК України - задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбуту частину покарання за вироком Любомльського районного суду Волинської області від 08.11.2023 року у виді 7 місяців 29 днів позбавлення волі більш м`яким на 240 годин громадських робіт.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1