Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1259/23
Провадження № 1-кп/499/36/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000531 від 17.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бузинове Іванівського району Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий, у вчинені кримінального правопорушення ч.1 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2023 року приблизно о 18.50 годині, в с. Богунове Березівського району Одеської області, ОСОБА_4 , 1998 року народження, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості правильно орієнтуватися в дорожній обстановці, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння заборонено, не маючи права на керування транспортним засобом, приступив до керування мотоциклу «SPARTA SD 124», номер шасі НОМЕР_1 (далі мотоцикл «SPARTA SD 124»), який не зареєстрований в уповноваженому органі МВС та без номерного знаку, на якому було відсутнє обладнання підприємства виробника - захисний щиток привідного ланцюга, про відсутність якого було відомо ОСОБА_4 , чим допустив порушення вимог п/п «а,б» п. 2.1., п/п «а», «в» п. 2.9., 31.3 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001) далі Правила, що зобов`язують водія:

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

б) реєстраційний документ на транспортних засіб ... ». п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи перебуваючи під впливом наркотичних або токсичних речовин».

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обоє язковість її проведення, а також без номерного знака або......

п.31.1. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно- технічної документації.

У подальшому, в порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, ОСОБА_4 посадив малолітнього пасажира ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на сидіння зазначеного мотоциклу, попереду себе, в порушення правил перевезення пасажирів, чим порушив вимоги п п/п «б» п. 21.11. зазначених Правил, що зобов`язують водія:

п. 21.11. «Забороняється перевозити: п/п б) дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку - у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на передньому сидінні легкового автомобіля - без використання зазначених спеціальних засобів; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

У зазначений день, приблизно о 19.00 годині водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, при відсутності мотошолому, керуючи технічно справним мотоциклом «SPARTA SD 124», у денний час доби, у порушені вимог п/п «г» п. 2.3. вказаних Правил, якими передбачено: п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: п/п г) «під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів» з малолітнім пасажиром, якого перевозив без мотошолома, в умовах необмеженої видимості здійснював рух по сухому дорожньому покриттю польової ґрунтової дороги між с. Богунове та с. Бузинове Березівського району Одеської області в напрямку с. Бузинове зі швидкістю приблизно 30 км/год.

Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, а саме: передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховував на їх відвернення, ОСОБА_4 був неуважним, рух керованого мотоциклу постійно не контролював, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5., п/п «б» п. 2.3., 12.1 зазначених Правил, відповідно до яких:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Здійснюючи подальший рух та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_4 відволікся від керування, не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не врахував нерівності проїзної частини, по якій здійснював рух, нехтуючи безпекою пасажира ОСОБА_7 , здійснив наїзд на пагорок, внаслідок чого ОСОБА_4 не втримав ОСОБА_7 і ліва стопа малолітнього пасажира потрапила в привідний ланцюг мотоцикла, який приводив в рух механізми транспортного засобу, на якому не було захисного щитка, передбаченого підприємством виробником, цілеспрямовано демонтованого з місць кріплення, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, з якими його було доставлено до КНП «Іванівський медичний центр».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації нігтьової фаланги першого пальця лівої стопи, яке потягло за собою розлад здоров`я тривалістю понад 21 день і за цим критерієм, відноситься до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

У судове захисником обвинуваченого подано угодупро примирення укладену 12 березня 2024 року між законним представником малолітнього потерпілого - ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Згідно з умовами укладеної угоди обвинувачений беззастережно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України, враховуючи особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховуючи вимоги ч.1 ст.69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання ніж визначено санкцію ч.1 статті 286-1 Особливої частини КК України, сторони домовились про призначенням обвинуваченому узгодженого покарання у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме: для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Законний представник малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся; просив суд затвердити угоду про примирення. Обвинувачений підтвердив, що наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосований до нього в разі затвердження угоди, йому роз`яснено та він їх розуміє.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 вказуючи на наявність у матеріалах кримінального провадження відсутності обмежень, які виключають укладення угоди про примирення, те, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином, матеріальна шкода відсутня, обставин, що пом`якшують її покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, просив затвердити угоду про примирення та призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між сторонами, просила вирішити питання про процесуальні витрати та речові докази.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про примирення, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1, 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що дії, які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були вчинені ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України , тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Також суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Водночас, суд достовірно пересвідчився, що укладення угоди між обвинуваченим та законним представником потерпілого є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови укладеної угоди від 12 березня 2024 року не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб. Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Враховуючи конкретні обставини вчинення злочину та ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, наявність пом`якшуючих обставин, у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з урахуванням позитивних даних про особу обвинуваченого, відсутністю будь-яких претензій з боку законного представника потерпілого, те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, у сукупності такі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання обвинуваченому, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Сторонам угоди роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між законним представником малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам закону, не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1, 2 ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, яке знайшло свій прояв у тому, що обвинувачений розуміє та засуджує свої дії, критично оцінює свою протиправну поведінку, жалкує про спричинені потерпілому наслідки, готовий нести покарання; активне сприяння розкриттю кримінального проступку, що, зокрема не заперечив прокурор та, що як зазначив, знайшло прояв у тому, що обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, визнавав свою вину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ч. 1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних обставинах.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, його молодий вік, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не знаходиться, перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Щодо призначення додаткового покарання, то зважаючи на те, що причиною вчинення цього злочину стало порушення обвинуваченою Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що підвищує його суспільну небезпеку, тому суд не знаходить законних підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами сприятиме запобіганню вчиненню обвинуваченим нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 12 березня 2024 між обвинуваченим та законним представником потерпілого та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Щодо процесуальних витрат.

Процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової автотехнічної експертизи № 23-5406 в розмірі 2867,76 грн підлягають до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Щодо речових доказів.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, а саме: мотоцикл чорного кольору «SPARTA SD 124» номер рами НОМЕР_1 2019 року випуску, без реєстраційного номеру вважати повернутим обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі розписки від 04.10.2023.

Цивільного позову заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та законним представником потерпілого - ОСОБА_6 , яка укладена 12 березня 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання зі застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової автотехнічної експертизи № 23-5406 в розмірі 2867,76 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: мотоцикл чорного кольору «SPARTA SD 124» номер рами НОМЕР_1 2019 року випуску, без реєстраційного номеру вважати повернутим обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі розписки від 04.10.2023.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 12.03.2024.

Суддя Руслан ТИМЧУК