Справа № 357/4406/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 21.02.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руде Село Володарського району Київської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Кабінету Міністрів № 340 від 08.05.1993 про затвердження положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі МВС України.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України № 844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія.

Відповідно до пункту 20 Порядок видачі посвідчень водія та позбавлення права на керування транспортними засобами «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів. Повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами здійснюється після складення теоретичного і практичного іспитів на право керування транспортними засобами всіх категорій, зазначених у посвідченні водія, що повертається.

Так, у жовтні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, а саме, посвідчення водія на власне ім`я з наданням права керування транспортними засобами.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення на право керування транспортними засобами, ОСОБА_3 23 жовтня 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , знайшов оголошення в соціальному додатку «Інстаргам» щодо продажу бланків посвідчень водія та зробив замовлення бланку посвідчення водія на власне ім`я.

В подальшому, з метою досягнення обумовленої домовленості, ОСОБА_3 надав невстановленій особі свої фотознімки та анкетні дані, які вказана особа використала під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого 27.10.2023.

Надалі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, надіслала поштою ОСОБА_3 підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 27.10.2023, з наданням права керування транспортними засобами категорії «В», з метою його використання іншою особою, тобто ОСОБА_3 , за що останній сплатив грошові кошти у сумі 10 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив пособництвв в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім цього, 21 лютого 2024 року близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом ВАЗ моделі 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Павліченко в м. Біла Церква Київської області, де був зупинений екіпажем поліції «Комета 0104» ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху.

У подальшому, на вимогу працівника патрульної поліції пред`явити для перевірки документи, а саме посвідчення водія, ОСОБА_3 , маючи протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, надав працівнику поліції завідомо підроблений документ бланк посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданий 27.10.2023 ТСЦ 8041 на своє ім`я, який не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, таким чином використавши завідомо підроблений документ.

Здійснюючи пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою та використовуючи завідомо підроблений документ ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 21.03.2024 року з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою його використання іншою особою та використанні завідомо підробленого документу, погоджується із встановленими органом дізнання обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом дізнання обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом дізнання встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 2,7 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме здійснив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його іншою особою та використав завідомо підроблений документ.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових правопорушень, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини справи, дані про особу обвинуваченого, суспільну небезпеку вчинених проступків, суд дійшов висновку, що виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень, можливе без ізоляції від суспільства.

Суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф, який в даному конкретному випадку, на думку суду, до обвинуваченого ОСОБА_3 може бути застосований. При цьому враховується позиція обвинуваченого, який у своїй заяві зазначає, що просить призначити покарання у виді штрафу, оскільки він може виконати таке покарання.

На думку суду, призначене покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкціями статей обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчинених правопорушень і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Призначаючи ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених, ч.5 ст. 27 ч. 1 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд дійшов висновку про необхідність застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн.56 коп.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 302, 369-371, 373, 374, 382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання за:

- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.;

- ч. 4 ст. 358 КК України штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Процесуальні витрати слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн.56 коп.

Речові докази:

- відеоматеріали з портативного відео реєстратора від ППП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП, який міститься на диску та який зберігається при матеріалах кримінального провадження, зберігати у матеріалах кримінального провадження;

- посвідчення водія з серійним номером серії НОМЕР_1 , яке видане 27.10.2023 Центром 8041 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_6