Справа № 308/8888/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бігунь, Коростенського р-ну, Житомирської обл., громадянина України, раніше не судимого, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , старшого лейтенанта поліції, який перебуває на посаді інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України.

27.06.2024 в рамках даного кримінального провадження складено та повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України.

Вказує, що відповідно до наказу №775о/с від 03.08.2021, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , призначено на посаду інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві.

Зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що згідно договору продажу автомобіля «umowa sperzedazy samochodu» від 20.03.2024 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 , паспорт громадянина Польщі НОМЕР_1 ) продав автомобіль марки «Audi» моделі ,,А-6 С НОМЕР_2 " чорного кольору реєстрація країни Польща WT9241F кузов НОМЕР_3 громадянину України ОСОБА_9 для подальшої можливості здійснення розпорядження вказаним автомобілем, а саме можливості продажу.

Однак, вказані цивільно-правові відносини були укладені між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виключно на підставі вищевказаного польського документу - договору продажу автомобіля «umowa sperzedazy samochodu» від 20.03.2024, а фактично вищезазначений автомобіль марки «Audi А6 С-7» польської реєстрації, у кінці 2023 року, точної дати слідством не встановлено, вказаним власником автомобіля, громадянином Польщі ОСОБА_7 було передано іншому громадянину республіки Польщі на ім`я ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), точні дані та особу досудовим розслідуванням не встановлено, який тривалий час проживав в м. Києві.

Так, у період із 29 по 30.04.2024 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), особу якого слідством не встановлено, який був на той час фактичним володільцем автомобіля «Audi А6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , передав у тимчасове користування зазначений автомобіль своїй знайомій ОСОБА_13 , яка користувалась даним автомобілем спільно із своїм співмешканцем ОСОБА_14 . Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 спільно працювали із вказаним громадянином Польщі на ім`я ОСОБА_15 (Tomasz), особу якого слідством не встановлено, в м. Києві в одній із ІТ фірм.

Також зазначає, що Досудовим розслідуванням встановлено, що у період із 30.04.2024 по 16.05.2024 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), особу якого слідством не встановлено, почав вимагати повернути «Audi А-6 С-7» польської реєстрації WT9241F у ОСОБА_13 , однак остання спільно із своїм співмешканцем ОСОБА_14 , із яким вони проживають спільно сім`єю, відмовились повертати даний автомобіль громадянину Польщі, посилаючись на те, що останній в ході спільної роботи із ОСОБА_14 на фірмі, заборгував певну суму коштів. Відповідно у свою чергу ОСОБА_13 спільно із ОСОБА_14 відмовились повертати вищевказаний автомобіль громадянину Польщі на ім`я ОСОБА_15 (Tomasz), особу якого слідством не встановлено, до моменту коли останній не поверне відповідну заборгованість ОСОБА_14 .

Надалі, у кінці квітня 2024 року фактичний власник автомобіля «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_7 (паспорт громадянина Польщі НОМЕР_1 ), звернувся до ОСОБА_9 , якому раніше було надано право, згідно вищевказаної польської договірної документації, розпоряджатись зазначеним автомобілем, з метою повернення свого автомобіля, так як громадянин Польщі на ім`я ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), особу якого слідством не встановлено, повідомив, що даний автомобіль передано громадянці ОСОБА_13 , яка з певних причин відмовилась повертати автомобіль.

Після чого, ОСОБА_9 , маючи законні вимоги, на підставі зазначеного вище договору на розпорядження автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , почав здійснювати заходи щодо встановлення місця знаходження вказаного автомобіля.

Так, 07.05.2024 ОСОБА_9 звернувся до відділу поліції №1 (Житомирський район) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою з приводу повернення йому автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , який 30.04.2024 його знайомий ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) передав своїй знайомій на ім`я ОСОБА_16 .

Окрім цього, ОСОБА_9 з метою встановлення місця знаходження автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , у період із 07.05.2024 по 16.05.2024, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, звернувся до свого знайомого та односельчанина ОСОБА_4 , який є поліцейським та працює інспектором УПП у м. Києві, який будучи працівником поліції мав посприяти у відшуканні вказаного автомобіля на території Закарпатської області.

Після чого, у вказаний період часу, а саме у період із 07.05.2024 по 16.05.2024 у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел на повернення та вилучення автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , у фактичного користувача, у невстановлений законом спосіб, а саме шляхом примушування до виконання цивільно-правових відносин, що виникли у ОСОБА_9 із своєї сторони як особи, якій надано власником право користуватись та розпоряджатись зазначеним автомобілем, відносно фактичних користувачів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яким автомобіль надано у тимчасове користування на праві усної домовленості.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 діючи спільно з метою розшуку вказаного автомобіля, у період 07.05.2024 по 15.05.2024, точної дати слідством не встановлено, через своїх знайомих працівників правоохоронних органів, осіб яких слідством не встановлено, звернувся до ОСОБА_17 , як до оперативного працівника УП ГУНП в місті Києві (на вказаний час звільнений із служби в Національній поліції України), з метою також залучення останнього до злочинної схеми, шляхом сприяння у відшуканні автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 .

Також, з метою виконання спільного злочинного плану, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 надали в телефонному порядку ОСОБА_17 ідентифікаційні дані вказаного автомобіля для подальшого встановлення його місця знаходження. В ході спілкування ОСОБА_17 було вказано, що даний автомобіль незаконно перебуває у громадянки на ім`я ОСОБА_16 , та остання не хоче його повертати на вимогу власників, з приводу чого ОСОБА_9 та ОСОБА_4 за сприянням ОСОБА_17 мають на меті повернути автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 належному власнику, громадянину Польщі - Томашу Цибулі.

Надалі, 16.05.2024 ОСОБА_17 , з метою реалізації злочинного плану ОСОБА_9 та ОСОБА_4 та з метою сприяння останнім у вилученні вказаного автомобіля насильницьким шляхом у незаконних власників, почав здійснювати заходи щодо відшукання автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 . Тоді ж, ОСОБА_17 прибув до Мукачівського району Закарпатської області, де у с. Поляна вказаного району, встановив місце перебування автомобіля, а саме, що він знаходиться у вказаному селі на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_17 , виконавши взяті на себе злочинні обов`язки щодо сприяння у знаходженні вказаного автомобіля та у наданні порад та вказівок щодо його відшукання, 16.05.2024 в телефонному режимі надав поради та вказівки ОСОБА_4 , що автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_17 поради та вказівки щодо місця знаходження вказаного автомобіля, 16.05.2024 виїхали та 17.05.2024 прибули до с. Поляна Мукачівського району з метою вчинення умисних дій до примушування фактичних користувачів у поверненні автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , шляхом застосування насильницьких дій.

Окрім цього, ОСОБА_4 , з метою виконання взятих на себе злочинних зобов`язань щодо дій, які полягали в примушування до виконання цивільно-правових відносин на користь ОСОБА_9 з приводу повернення належного останньому автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , та з метою доведення їхнього спільного із ОСОБА_9 злочинного плану, взяв із собою свій належним чином зареєстрований спеціальний засіб «Форт-12Р травматичних пістолет на гумових кулях, який призначений для використання та застосування для спричинення тілесних ушкоджень, як спецзасобу, для подальшого за потреби застосування до осіб, які б не виконували їхні протиправні вимоги із ОСОБА_9 щодо повернення вказаного автомобіля.

У свою чергу ОСОБА_17 17.05.2024 о 07.00 год. почав надалі відшукувати на просьбу ОСОБА_4 вказаний автомобіль, та віднайшовши його в черговий раз, який вже знаходився за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_17 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний намір дій ОСОБА_9 та ОСОБА_4 щодо подальшого вчинення останніми насильницьких дій відносно користувачів зазначеного автомобіля, повідомив в телефонному режимі ОСОБА_4 , що він може із своїм знайомим, якого ОСОБА_17 вважав як фактичного власника автомобіля, їхати до вказаного місця розташування автомобіля ,чим надав поради та вказівки у сприянні подальшого вчинення злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Надалі, ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_9 прибули близько 12.00 год. 17.05.2024 до АДРЕСА_2 , куди заздалегідь вказав ОСОБА_17 , а саме до паркового місця вказаного будинку по АДРЕСА_3 де знаходився автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 . В подальшому, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_4 , ідентифікувавши вказаний автомобіль, вирішили дочекатись фактичного користувача даного автомобіля, з метою здійснення насильницьких дій щодо примушування до повернення вказаного автомобіля ОСОБА_9 та повернення відповідних реєстраційних документів на автомобіль із ключем запалювання двигуна.

Близько 13.00 год. 17.05.2024 до автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 підійшов ОСОБА_14 , якому раніше даний автомобіль та реєстраційні документи із ключем запалювання передала громадянка ОСОБА_13 , особа із якою ОСОБА_14 перебуває у цивільних сімейних відносинах та проживає спільно сім`єю.

В подальшому, у вказаний час та місці, ОСОБА_9 діючи спільно із ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер спільних дій та усвідомлюючи їх суспільно-небезпечні наслідки, знаючи, що останній має при собі спецзасіб травматичної дії «Форт-12Р» № НОМЕР_5 , який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет Форт-12, підійшли до ОСОБА_14 та його товариша гр. ОСОБА_18 , та почали застосовувати до останніх насильство небезпечним для життя чи здоров`я з метою примушування ОСОБА_14 повернути їм реєстраційні документи на транспортний засіб із ключем запалювання за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 діючи спільно із ОСОБА_4 , за сприянням ОСОБА_17 о 13.00 год. 17.05.2024, знаходячись на автомобільній парковці за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подолання опору ОСОБА_14 щодо передачі йому сумки останнього в якій знаходились реєстраційні документи на автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , наніс декілька ударів лодонями правої та лівої руки по обличчю та затилку голови ОСОБА_14 . У свою чергу, ОСОБА_4 діючи також спільно із ОСОБА_9 , з метою примушування до виконання ОСОБА_14 та ОСОБА_18 певних дій спрямованих на виконання їхніх вказівок, вийняв із кобури спецзасіб «Форт-12Р» № НОМЕР_5 , який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет Форт-12, та направив в сторону ОСОБА_14 . даний спец засіб, погрожуючи застосуванням ним, як зброєю та представляючись працівником правоохоронного органу «УПП міста Києва» поліції. У свою чергу, ОСОБА_14 суб`єктивно сприймаючи дані обставини, усвідомлюючи, що до нього може бути застосована вогнепальна зброя, сприймаючи вказані погрози та вказаний спецзасіб, як реальні та небезпечні для життя та здоров`я, почав виконувати всі вказівки надані ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Надалі, ОСОБА_14 під примусом та насильством із сторони ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , та під реальною загрозою насильства, що є небезпечним в момент заподіяння шляхом погрози застосування вогнепальної зброї Форт-12, передав реєстраційні документи на автомобіль марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 та ключ запалювання ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_9 діючи спільно із ОСОБА_4 , доводячи свій спільний злочинний умисел до кінця, за попереднього сприяння ОСОБА_17 , спільно заволоділи автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , а саме ОСОБА_9 передав ОСОБА_4 ключ запалювання на вказаний автомобіль, та останній на даному автомобілі покинув місце скоєння злочину, у свою чергу ОСОБА_9 та ОСОБА_17 покинули місце злочину на власних автомобілях.

Надалі, о 14.41 год. 17.05.2024 відрізку АД Київ-Чоп М06 723-724 км., поблизу кафе «Шашлична» Мукачівського району, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_17 із вказаним автомобілем марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 було зупинено працівниками Управління патрульної поліції у Закарпатській області.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи спільно із ОСОБА_9 та за сприянням ОСОБА_17 , який у свою чергу надавав поради та вказівки, о 13.00 год. 17.05.2024, знаходячись у АДРЕСА_2 , діючи умисно та спільно, усвідомлюючи протиправний характер дій кожного із співучасника та усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, примусили ОСОБА_14 до виконання ним цивільно-правових зобов`язань щодо повернення ОСОБА_9 автомобіля марки «Audi А-6 С-7» польської реєстрації НОМЕР_4 , шляхом спільного застосування до ОСОБА_14 насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, а саме погрози застосування спецзасобу «Форт-12Р» № НОМЕР_5 , який із ззовні схожий на вогнепальну зброю бойовий пістолет Форт-12 та шляхом нанесення ударів ОСОБА_14 в область обличчя та голови.

Вказує, що обґрунтованість підозри у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_4 , ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме:

- Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.05.2024;

- Рапортом поліцейського УПП в Закарпатській області від 17.05.2024;

- Протоколом обшуку автомобіля від 17.05.2024;

- Протоколом огляду місця події від 17.05.2024 (с. Підполоззя);

- Протоколом огляду місця події від 17.05.2024 ( АДРЕСА_2 );

- Протоколом огляду місця події від 17.05.2024 ( АДРЕСА_2 );

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 18.05.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 18.05.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.05.2024;

- Копією купчі-продажу від 22.03.2024 (на Польській мові);

- Протоколами пред`явлення для впізнання вказаних підозрюваних потерпілому ОСОБА_14 та свідкові ОСОБА_19 ;

- Протоколом про дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 03.06.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 29.05.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 29.05.2024;

- Протоколом про дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 07.06.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 05.06.2024;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 07.06.2024;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2024.

Сторона обвинувачення вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки у кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_4 , з врахуванням обставин вчинення злочину, з метою запобігання можливого ухилення від досудового слідства, вчинення іншого тяжкого злочину, впливом на свідків, експертів, потерпілого та один одного, виникла необхідність в обранні останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 є поліцейським.

Злочин, який інкримінується підозрюваному є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування чи суду.

Також слідчий зазначає, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків та потерпілого з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показань, так як в основу підозри стали показання свідків та очевидців. Крім цього, на даний час підозрюваний ОСОБА_4 є працівником поліції, який із застосуванням своїх службових та владних повноважень може здійснювати тиск на потерпілого, свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів. Крім цього зауважує, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив цей злочин із використанням фізичного насильства, що виразилось у погрозі застосування спецзасобу Форт-12Р.

Враховуючи вищенаведене, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав повністю, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні, заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що ризики, на які посилається прокурор не підтверджуються належними та допустимими доказами. Зазначає, що ОСОБА_4 є працівником поліції і у цей час він майже 24 години віддається роботі по захисту держави, постійно у полі зору своїх начальників та не зможе ні в якому випадку переховуватися, втекти чи покинути місце свого помешкання. Враховуючи вищенаведене, захисник просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав пояснення свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 17.05.2024 року.

27.06.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Таким чином, підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню. Запобіжний захід застосовується з метою запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого (ризикам): 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Урахування такої обставини для прийняття рішення передбачає встановлення правдоподібності та достовірності заявлених органом досудового розслідування фактичних обставин; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому ця особа підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , згідно доданих до матеріалів клопотання обґрунтовано підозрівається у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України, підозру про що останньому вручено 27.06.2024 року.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.05.2024, протоколами обшуку від 17.05.2024, протоколами огляду місця події від 17.05.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 18.05.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 18.05.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.05.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 18.05.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 18.05.2024, постановою про визнання речових доказів від 18.05.2024, талоном-повідомленням єдиного обліку №5020 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.05.2024, постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 18.05.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 21.05.2024, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.05.2024, протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 03.06.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 29.05.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 29.05.2024, протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 07.06.2024, постановою про визнання речових доказів від 18.05.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 05.06.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 07.06.2024, витягом з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №775 о/с від 03.08.2021, витягом з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №782 о/с від 06.05.2024, протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2024 .

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є визначальною підставою для обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення уникнення можливості незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя вважає не переконливими, оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях, а не на конкретних фактах.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже значний час, зокрема з 17.05.2024 року та підозрюваний ОСОБА_4 мав змогу, впливати на свідків чи сховати, знищити та спотворити будь який доказ, однак, органом досудового розслідування, на час розгляду даного клопотання, не надано жодного підтвердження вчинення підозрюваним таких дій.

При цьому, слідчим суддею враховується і той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке, передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років та усвідомлюючи неминучість покарання, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, таким чином наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, при вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також при обранні конкретного виду запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчим суддею враховуються й вимоги положення 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та Практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.

У контексті достатності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як найбільш суворого, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "В. проти Швейцарії" від 26 січня 1993 року дійшов висновку, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання. ЇЇ треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховуватись від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. У рішенні у справі «Мамедова проти РФ» від 01 червня 2006 року Суд констатував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Тому, посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не може безумовно свідчити про те, що підозрюваний у випадку застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового слідства або суду. Більш того, прокурор не вказав риси особистості або поведінки підозрюваного, які б виправдали його висновок про наявність небезпеки, що ОСОБА_4 має намір незаконно впливати на свідків. Окрім цього, слідчим суддею береться до уваги й те, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, а відтак ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення є необґрунтованим.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання скарг або заяв з боку сусідів не надходило, раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні №0000215 від 17.05.2024 року щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання залишити без задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 355 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у в період з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

2)не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні №0000215 від 17.05.2024 року щодо обставин вказаного кримінального провадження;

5)здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 27 серпня 2024 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного Коростенському районному управлінню поліції ГУНП в Житомирській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1