УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в порядку статті 303 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вищевказана скарга, в якій ОСОБА_2 просить зобов`язати уповноважену службову особу Солом`янської окружної прокуратури міста Києва прийняти вмотивоване процесуальне рішення, а саме передати матеріали кримінального провадження підслідному органу досудового розслідування.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 13 червня 2024 року для розгляду зазначеної скарги визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, виступає КПК України.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Частиною другою статті 303 КПК України визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З матеріалів скарги вбачається, що заявником оскаржується бездіяльність уповноваженої особи Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, яка на думку заявника, полягає у не прийняті рішення про передачу матеріалів кримінального провадження підслідному органу.

При цьому матеріали скарги не містять доказів, що ОСОБА_2 звертався з таким клопоатнням до органу досудового рослідування чи прокуратури.

Враховуючи викладене, вимогами статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень дізнавача, слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню на досудовому провадженні, а оскаржувана ОСОБА_2 бездіяльність щодо прийняття процесуального рішення про зміну підслідності кримінального провадження, не відноситься до таких рішень, що можуть бути оскаржені до слідчого судді на досудовому розслідуванні.

Відповідно до частини четвертої статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Солом`янської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у не прийнятті процесуального рішення про зміну підслідності кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 24, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в порядку статті 303 КПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1