25.04.2024
справа №642/2121/24
провадження №1-кс/642/1307/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000644 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту. В обґрунтування зазначено, що у провадженні СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000644 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській обл. надійшла заява від ОСОБА_4 , за фактом того, що 08.04.2024 року невстановлена особа, під приводом продажу автомобілів, марки «Volkswagen» та «HYUNDAI Santa Fe», які фактично належить ВЧ, заволоділа шляхом обману його грошовими коштами. Чим спричинила матеріальну шкоду останньому, під час військового стану.

У ході допиту потерпілий ОСОБА_4 , 2003 р.н., підтвердив факт придбання автомобілів, та зазначив, що спочатку ним був придбаний автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», та через деякий час він придбав автомобіль марки «Volkswagen». Зазначені автомобіль він придбав у однієї і тієї же особи, а саме у військовослужбовця за ім`ям ОСОБА_5 , який у подальшому, шляхом обману заволодів його грошовими коштами, повідомивши неправдиву інформацію стосовно права власності на зазначені автомобілі.

Крім того, було встановлено, що автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», був переданий волонтерами для військової частини НОМЕР_1 , та на теперішній час належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом допиту останнього.

В ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 14 год 35 хв по 14 год 50 хв, у громадянина ОСОБА_4 , 2003 р.н., було вилучено працівникам поліції наступні речі: автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», з д.н.з. НОМЕР_2 , з номером шасі НОМЕР_3 , який на теперішній час належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , один комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль HYUNDAI Santa Fe», з д.н.з. НОМЕР_2 .

Вищевказаний автомобіль має по даному кримінальному провадженню значення речового доказу і відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути доказами у даному кримінальному провадженні. Просить накласти арешт на вищезазначене майно, повернувши автомобіль володільцю, а саме: військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 , 1994 р.н., попередивши останнього про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 388 КК України.

Слідчий у судовому засіданні вимоги клопотання підтримала.

У судове засідання особа у володінні якої знаходилось майно, не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий довів наявність достатніх підстав та необхідність накладення арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У провадженні СВ ВП №2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000644 від 15.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській обл. надійшла заява від ОСОБА_4 , за фактом того, що 08.04.2024 року невстановлена особа, під приводом продажу автомобілів, марки «Volkswagen» та «HYUNDAI Santa Fe», які фактично належить ВЧ, заволоділа шляхом обману його грошовими коштами. Чим спричинила матеріальну шкоду останньому, під час військового стану.

Встановлено, що автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», був переданий волонтерами для військової частини НОМЕР_1 , та на теперішній час належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом допиту останнього.

В ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 14 год 35 хв по 14 год 50 хв, у громадянина ОСОБА_4 , 2003 р.н., було вилучено працівникам поліції наступні речі: автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», з д.н.з. НОМЕР_2 , з номером шасі НОМЕР_3 , який на теперішній час належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , один комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль HYUNDAI Santa Fe», з д.н.з. НОМЕР_2 .

Вищевказаний автомобіль має по даному кримінальному провадженню значення речового доказу і відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання в цій частині та накладає арешт на автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», з д.н.з. НОМЕР_2 , з номером шасі НОМЕР_3 , який був переданий волонтерами для військової частини НОМЕР_1 , один комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль HYUNDAI Santa Fe», з д.н.з. НОМЕР_2 .

Клопотання в частині повернення автомобіля володільцю, а саме: військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 , 1994 р.н., задоволенню не підлягає на підставі наступного:

слідчий в клопотанні зазначає, що автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», був переданий волонтерами для військової частини НОМЕР_1 , та на теперішній час належить військовослужбовцю ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом допиту останнього, однак в матеріалами справи не доведено, що військовослужбовець ОСОБА_6 є власником зазначеного автомобіля, протокол допиту останнього не є доказом того, що йому належить майно, на яке слід накласти арешт.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на вилучене під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: автомобіль марки «HYUNDAI Santa Fe», з д.н.з. НОМЕР_2 , з номером шасі НОМЕР_3 , який був переданий волонтерами для військової частини НОМЕР_1 , один комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль HYUNDAI Santa Fe», з д.н.з. НОМЕР_2 .

Повернути автомобіль - ВЧ НОМЕР_1 , попередивши відповідальну особу про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 388 КК України.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1