Справа №950/1144/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/299/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА

Іменем України

13 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 950/1144/22 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 17.11.2022 щодо залишення без задоволення заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить переглянути вирок за нововиявленими або виключними обставинами, оскільки вважає його неправосудним, у зв`язку з неправильною кваліфікацією злочинів та фальсифікацією доказів, зокрема показань свідків, потерпілої, висновку судово-медичної експертизи.

27.07.2022 до Лебединського районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Лебединського районного суду Сумської області від 05.08.2009 за нововиявленими обставинами, яке було обґрунтоване тим, що цим вироком суду він визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 153, ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152 КК, але протокол допиту його як підозрюваного не може бути доказом, обвинувальний висновок не відповідає встановленим законом вимогам і не має юридичної сили, не був установлений його ступінь алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 17.11.2022 вказане клопотання ОСОБА_8 залишене без задоволення. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що викладені у заяві обставини не можуть бути визнаними як нововиявлені згідно ст. 459 КПК, оскільки при ухваленні вироку Лебединського районного суду Сумської області від 05.08.2009 та постановленні ухвали Верховного Суду України від 13.05.2010, якою вирок суду першої інстанції від 05.08.2009 змінений в частині призначеного покарання, були з`ясовані обставини, які знайшли своє підтвердження та не були спростовані будь-якими іншими доказами.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Виключними обставинами визнаються: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; 3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення (ч. 1-3 ст. 459 КПК). При цьому обставини, передбачені п. 3 ч. 3 ст. 459 КПК, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили; обставини, що стосуються зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, у разі неможливості ухвалення вироку можуть бути підтверджені постановою або ухвалою про закриття кримінального провадження, ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру, а перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається (ч. 5 ст. 459 КПК).

Верховний Суд у ряді справ № 754/4860/14-к, № 423/1623/15-к, № 583/2535/17 висловив своє бачення щодо нововиявлених обставин, констатувавши, що це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Тобто, необхідна наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Такі обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Необхідним при цьому є дотримання принципу «юридичної визначеності», про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ (зокрема, у справі «Желтяков проти України»), який виснував що, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановления нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Таким чином, нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності, чого у даному кримінальному провадженні установлено не було.

З огляду на викладене, розглянувши заяву засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції цілком правильно і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_8 не були доведені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та їх реальне існування.

Так, ОСОБА_8 був засуджений вироком Лебединського районного суду Сумської області від 05.08.2009 за ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 153, ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152 КК, і йому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Строк покарання встановлено рахувати з 14.03.2009.

Ухвалою Верховного Суду України від 13.05.2010 вирок Лебединського районного суду Сумської області від 05.08.2009 змінений і ОСОБА_8 призначене покарання за ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 153 КК у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152 КК у виді трьох років чотирьох місяців позбавлення волі, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, остаточно визначене покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишений без змін. При цьому ОСОБА_8 вирок суду першої інстанції не оскаржував.

Після перегляду вироку суду першої інстанції в суді касаційної інстанції це судове рішення набрало законної сили і було звернуте до виконання.

Враховуючи, що усім фактичним обставинам, які були зазначені засудженим ОСОБА_8 у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, була надана належна правова оцінка із відповідними обґрунтуваннями та мотивами, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення є незаконним.

Доводи апеляційної скарги засудженого щодо фальсифікації доказів колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ці доводи ОСОБА_8 були предметом розгляду в судах першої інстанції як при ухваленні вироку, так і при його перегляді за нововиявленими обставинами, а також у Верховному Суді України в касаційному порядку. При цьому доводи ОСОБА_8 фактично зводяться до повторного розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 153, ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152 КК, і повторного дослідження доказів, вимоги їх оцінки та повторного аналізу щодо події і складу злочинів, його винуватості у вчиненні цих злочинів та їх правової кваліфікації, що суперечить положенням п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК, а саме такій засаді кримінального провадження як верховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого, якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів не убачає будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та умотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 17.11.2022 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4