Дата документу 29.02.2024 Справа № 334/1059/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/1059/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/200/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

29 лютого 2024 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08 лютого 2024 року, якою повернуто скаргу,

ВСТАНОВИЛА:

на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла копія апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08 лютого 2024 року, якою повернуто скаргу заявнику.

Вказана копія апеляційної скарги не може бути прийнята у провадження апеляційного суду, з таких підстав.

Виходячи з вимог чинного кримінального процесуального законодавства, в т.ч. ст.396 КПК України, у передбачених законом випадках та відповідною особою до апеляційного суду може бути подана саме апеляційна скарга, а не її копія.

В свою чергу, за змістом ч.6 ст.396 КПК України, копії апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів, за виключенням коли скарга подається обвинуваченим, який перебуває під домашнім арештом або тримається під вартою, надається в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.

Відповідно до вимог ч.5 ст.396 КПК України, апеляційна скарга підписується особою, яка її подає.

Проте, як зазначено вище, ОСОБА_3 до апеляційного суду не подано оригіналу апеляційної скарги з підписом автора.

Окрім того, відповідно до вимог п.п.1,3 ч.2 ст.396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначається найменування суду апеляційної інстанції, судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив.

В копії апеляційної скарги зазначено, що вона подається «до фінансової установи, компанії: «Запорізький апеляційний суд»», тоді як офіційною назвою суду є Запорізький апеляційний суд без жодних додаткових слів.

Так само викривлена і назва суду, рішення якого оскаржується. Зокрема у копії апеляційної скарги апелянт називає Ленінський районний суд м.Запоріжжя комерційною установою «ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ», який має статус іноземного податкового агента США, а слідчого суддю, який ухвалив оскаржуване рішення - фізичною особою.

Такі формулювання окрім іншого демонструють неповагу автора поданого документа до суду в цілому як до державної інституції.

Себе апелянт називає в скарзі кредитором, що не узгоджується з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, якими врегульовано порядок апеляційного оскарження, в т.ч. з положеннями ст.393 КПК України.

Вимоги апелянта в зазначеній скарзі не сформульовані відповідно до положень п.4 ст.2 ст.396 КПК України, а замість цього зазначено, що кредитор через обліковий запис журналіста « ОСОБА_3 » доручає уповноваженій особі від компанії «ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД» вчинити певні дії.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.ч.1,2 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів.

В своїй Постанові від 16 січня 2024 року по справі №991/7073/23, провадження №51-5215 км 23, Верховний Суд зазначив про таке.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті "а" п.3 ст.35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п. 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп. "а" п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Зокрема, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах "Ржегак проти Чеської Республіки" від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), "Дюрінже та Грандж проти Франції" від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02), "Guntis Apinis проти Латвії" від 20 вересня 2011 року (Guntis APINIS against Latvia, заява № 46549/06).

Аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справи № 199/6713/14-ц, № 9901/34/19, № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст.6 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 129 Конституції України та ст. 50 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів").

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Вимоги, яким повинна відповідати апеляційна скарга, визначені ст.396 КПК України. Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

До того ж, відповідно до п.4 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

При цьому, як убачається із ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню…

…Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

КПК України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання.

Разом з тим заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства.

За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів, практику ЄСПЛ та правову позицію Верховного Суду, суддя-доповідач доходить висновку, що використання ОСОБА_3 у тексті копії апеляційної скарги вищевказаних формулювань, які демонструють неповагу до суду, як до державної інституції, вказує на зловживання процесуальними правами.

Кримінальним процесуальним законодавством, зокрема статтею 422 КПК України, не визначено, як має діяти суддя-доповідач суду апеляційної інстанції у випадку, коли апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді подано з порушеннями вимог ст.396 КПК України.

Разом з цим, згідно з положеннями ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 подано без додержання вимог ст.396 КПК України, з допущенням формулювань, які демонструють неповагу до суду, що вказує на зловживання процесуальними правами, вказана апеляційна скарга, що подана у виді копії, є неприйнятною та підлягає поверненню апелянту.

Викладене узгоджується з правовою позицією, викладеною у вищевказаній Постанові Верховного Суду, де зазначено, що скарги або заяви, з яких убачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятними та підлягають поверненню апелянту.

В свою чергу, повернення апеляційної скарги не позбавляє апелянта права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст.2,7,9, 399 КПК України, суддя-доповідач

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана у виді копії, на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08 лютого 2024 року, повернути апелянту.

Відповідно до положень ч.5 ст.399 КПК України копію ухвали разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами надіслати апелянту.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Запорізького

апеляційного суду ОСОБА_2