Єдиний унікальний номер справи 185/8373/23
Провадження № 1-кп/185/362/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000738 від 10 квітня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Русь Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2023 року приблизно о 13 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04 липня 2019 року, грубо порушуючи вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та п. 10.9 Правил дорожнього руху, згідно до якого «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеку чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися до інших осіб», маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не впевнився що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не переконався у безпеці початку руху заднім ходом, перебуваючи на ґрунтовій дорозі, що розташована на території «Луганського кладовища» за адресою: АДРЕСА_2 .

У вказаний час, позаду зазначеного вище транспортного засобу, по ґрунтовій дорозі, рухалася пішохід ОСОБА_8 , яка рухалась спиною у попутному напрямку, відносно автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Під час руху водій ОСОБА_3 не вжив заходів, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, здійснював рух транспортного засобу заднім ходом, у напрямку пішохода ОСОБА_8 .

При здійсненні у зазначених умовах подальшого руху, на ґрунтовій дорозі, що розташована на території «Луганського кладовища», за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 13 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 , допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_8 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 10.1, та п. 10.9 Правил дорожнього руху в яких вказано: «п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеку чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися до інших осіб».

Порушення п. 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причино-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішоходу ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому обох кісток нижньої третини лівої гомілки зі зміщенням кісткових уламків, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більше ніж на 21 день).

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що він, керуючи автомобілем марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при здійсненні руху заднім ходом на території «Луганського кладовища», за адресою: АДРЕСА_2 , 09 квітня 2023 року приблизно о 13 год. 30 хв., допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Цивільний позов, пред`явлений до нього ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн 00 коп. завданої кримінальним правопорушенням, не визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України просив подальше судове слідство по кримінальному провадженню не проводити.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставини, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, відсутні.

Згідно висновків Великої Палати Верховного суду України, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Так, хоча обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, суд вважає, що формальне вибачення за скоєний злочин ОСОБА_3 зробив не внаслідок щирого каяття, а для пом`якшення покарання, бо він ніяким чином не висловив бажання залагодити провину, не відшкодував завдану шкоду, отже на переконання суду не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Таким чином, суд не враховує вказану у обвинувальному акті обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також зважаючи на дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, його відношення до вчиненого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання відповідно до ст. 75, ст. 104 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Потерпілою ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з ОСОБА_3 100000 грн 00 коп. та з ПрАТ «Страхова Компанія «УНІКА» 100000 грн 00 коп.

Приймаючи рішення за позовними вимогами потерпілої суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Враховуючи роз`яснення, викладені в п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Протиправність поведінки ОСОБА_3 , його вина, а також причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, підтверджені вищезазначеними доказами, які підтверджують обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Відтак, у даному кримінальному провадженні пред`явлене обвинувачення та доведеність винуватості ОСОБА_3 упред`явленому обвинуваченні безпосередньо пов`язані із пред`явленим цивільним позовом у кримінальному провадженні.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «УНІКА», і цією страховою компанією потерпілій ОСОБА_8 виплачено страхове відшкодування в сумі 30750 грн 00 коп. на її лікування та 1537 грн 50 коп. моральної шкоди.

Згідно із ст. 26-1 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, ПрАТ «Страхова Компанія «УНІКА», вже сплачено у добровільному порядку, у зв`язку з чим обгрунотовані підстави для стягнення з ПрАТ «Страхова Компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 100000 грн 00 коп., відсутні.

Враховуючи конкретні обставини справи, стан здоров`я потерпілої, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у житті потерпілої, тяжкість вимушених змін у її звичайному способі життя, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Разом з тим, злочин ОСОБА_3 вчинив з необережності, тому суд вважає за можливе зменшити суму моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 90000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/113-23/1177-ІТ від 03 травня 2023 року у розмірі 1434 грн 00 коп., судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/113-23/1366-ІТ від 18 травня 2023 року у розмірі 1434 грн 00 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року на автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі, якщо протягом іспитового строку 2 (двох) років він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судових експертиз у розмірі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн 00 коп. на користь держави.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «Уніка», третя особа ОСОБА_7 , про стягнення моральної шкоди у розмірі 200000 (двісті тисяч) грн 00 коп., завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 90000 (дев`яносто тисяч) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року на автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_7 за належністю;

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій, представнику потерпілої та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1