Справа № 573/607/24
Номер провадження 1-кп/573/86/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 07 лютого 2024 року за №0000052 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Хустянка Буринського району Сумської області, зі спеціальною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2024 року з 08:00 години наряд поліції у складі інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області капітана поліції ОСОБА_5 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області сержанта поліції ОСОБА_6 , згідно з графіком чергування та книги нарядів, на службовому автомобілі несли службу з охорони громадського порядку на території обслуговування ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області та близько 10:10 години з метою перевірки документів на автомобільній дорозі Барило-Річки, поряд з поворотом на с. Річки Сумського району Сумської області, зупинили автомобіль ВАЗ 2103 з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

У подальшому зазначеними працівниками поліції встановлено, що вказаним автомобілем керував військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Під час спілкування з ОСОБА_4 інспектор поліції ОСОБА_5 виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння. За допомогою алкотестера «Драгер Alcotest 6820» було встановлено ступінь сп`яніння ОСОБА_4 , результат якого склав 1,21 проміле.

У зв`язку із цим інспектором поліції ОСОБА_5 було повідомлено ОСОБА_4 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що працівники поліції знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, усвідомлюючи, що до їх повноважень та службових обов`язків входить прийняття рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення, бажаючи уникнення відповідальності, вирішив надати неправомірну вигоду інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди працівнику поліції, який у цей час виконував свої посадові обов`язки, ОСОБА_4 07 лютого 2024 року о 10:17 годині, перебуваючи в салоні службового автомобіля «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_3 , на автомобільній дорозі Барило-Річки, неподалік від повороту на с. Річки Сумського району Сумської області, висловив пропозицію інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 надати йому неправомірну вигоду у розмірі 5000 грн за умови, що відносно нього не буде складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді пропозиції неправомірної вигоди службовій особі, передбачав суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю, щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що близько 10 години 07 лютого 2024 року керував автомобілем і на дорозі неподалік від повороту на с. Річки в напрямку був зупинений працівниками поліції. Один з інспекторів був чоловік, пізніше дізнався, що його прізвище ОСОБА_7 . Його напарницею була жінка. ОСОБА_5 сказав, що у нього маються ознаки сп`яніння і запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Він погодився і на місці зупинки продув драгер, результат якого виявився позитивний. Тому ОСОБА_5 йому сказав, що на нього складе протокол за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння за ст. 130 КУпАП. Він не захотів щоб відносно нього склали протокол, тому запропонував ОСОБА_5 гроші у сумі 5000 грн за нескладання протоколу. Але він не погодився і викликав наряд поліції.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує таке.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За місцем проходження служби ОСОБА_4 характеризується позитивно, не інвалід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має статус учасника бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки він повністю визнав свою винуватість, критично оцінив вчинений ним злочин; активне сприяння розкриттю злочину, бо він правдиво повідомив про обставини його вчинення; вперше притягується до кримінальної відповідальності; відсутність тяжких наслідків.

Також як пом`якшуючу обставину суд враховує і те, що в тяжкий для країни період ОСОБА_4 став на захист нашої Батьківщини від російської агресії і боронить нашу державу у складі військової частини НОМЕР_1 , де відповідально та справно несе свою службу.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище обставин, що пом`якшують покарання, а також того, що відсутні обставини, які обтяжують покарання, та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання про те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 369 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становлять 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ оптичний диск із записом несення служби нарядом СРПП ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, який зберігаються в матеріалах кримінального провадження, що знаходиться у Сумській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону, залишити там же.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя