Справа № 699/673/21
Номер провадження № 1-кп/699/12/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.24 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією кримінальне провадження від 03.03.2021 № 0000587

за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,уродженця м. Корсуня-Шевченківського Черкаської області, адреса зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , з середньо освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

УСТАНОВИВ:

1.Щодо складу суду, уповноваженого розглядати кримінальне провадження відносно неповнолітнього.

До провадження Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт в межах кримінального провадження № 0000587 стосовно неповнолітнього на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до вимог ч. 14 ст. 31 КПК України кримінальне провадження щодо розгляду стосовно неповнолітньої особи обвинувального акта здійснюються суддею, уповноваженим згідно із законом України «Про судоустрій і статус суддів» на здійснення кримінального провадження стосовно неповнолітніх.

Положеннями частин 4-6 ст. 18 закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді (суддя), уповноважені здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, обираються з числа суддів відповідного суду зборами суддів цього суду за пропозицією голови суду або за пропозицією будь-якого судді цього суду, якщо пропозиція голови суду не була підтримана, на строк не більше трьох років і можуть бути переобрані повторно.

Кількість суддів, уповноважених здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, визначається окремо для кожного суду зборами суддів цього суду.

Суддею, уповноваженим здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, може бути обрано суддю зі стажем роботи суддею не менше десяти років, досвідом здійснення кримінального провадження в суді і високими морально-діловими та професійними якостями. У разі відсутності в суді суддів з необхідним стажем роботи суддя, уповноважений здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх, обирається з числа суддів, які мають найбільший стаж роботи на посаді судді.

Після надходження обвинувального акта до суду, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2021, справу розподілено на суддю ОСОБА_11 , який був уповноважений здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх.

Однак, ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.10.2021 задоволено заяву представника потерпілого ОСОБА_12 про відвід судді ОСОБА_11 від розгляду цього кримінального провадження.

Водночас, пунктом 4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, затверджених рішенням зборів суддів від 02.10.2015 № 18, передбачено, що у виключних випадках, у разі тривалої відсутності судді, уповноваженого здійснювати кримінальне провадження щодо неповнолітніх або наявності процесуальних перешкод, які унеможливлюють його участь у розгляді конкретного кримінального провадження, кримінальне провадження передається іншому судді, який має найбільший стаж роботи на посаді судді, на підставі розпорядження керівника апарату суду.

З урахуванням указаного, кримінальне провадження відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , передано на розгляд судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , як судді, яка має найбільший стаж роботи на посаді судді.

З огляду на викладене суддя ОСОБА_1 визначена для розгляду цього кримінального провадження у передбачений законом спосіб.

2. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 12.02.2021, близько 23 год 40 хв., у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області, перебуваючи по вул. Ярослава Мудрого, 28 Г, біля приміщення магазину «Смак», під час словесного конфлікту та бійки, що виникли на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в область щелепи зліва з позиції стоячи, у подальшому в ході боротьби, поваливши ОСОБА_7 на землю та утримуючи в положенні лежачи на спині, наніс другий удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, унаслідок чого відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 17.03.2021№05-11-01/24, спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

3. Участь під час судового розгляду представників служби у справах дітей та уповноваженого підрозділу органів Національної поліції.

Керуючись положеннями ст. 496 КК України про час і місце судового розгляду за участю неповнолітнього обвинуваченого суд повідомляв відповідну службу у справах дітей та уповноважений підрозділ органів Національної поліції.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_13 звернулася до суду із заявою про розгляд справи без їх участі. Зазначила, що до досягнення повноліття обвинувачений ОСОБА_4 на обліку в службі у справах дітей, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, не перебував.

Відповідно до наявного у матеріалах справи акта обстеження службою у справах дітей житлово-побутових умов проживання неповнолітнього ОСОБА_4 від 29.04.2021 за адресою: АДРЕСА_1 - створено всі умови для виховання та проживання дитини.

Представник ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомляв.

4. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

4.1. Обсяг доказів

Суд встановив, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Обвинувачений визнав, що причетний до завдання потерпілому тілесних ушкоджень, однак винуватим себе не визнав, оскільки на його думку потерпілий сам спровокував бійку, а обвинувачений діяв з перевищенням меж необхідної оборони. З огляду на це обвинувачений просив його виправдати. Цивільний позов не визнав у повному обсязі.

Суд дійшов висновку про необхідність здійснення судового розгляду в загальному порядку. Заслухавши думки учасників вирішено дослідити письмові докази, відеозаписи, матеріали цивільного позову, здійснити допит потерпілого, свідків та обвинуваченого, дослідити докази захисту (у разі наявності).

При цьому всі учасники кримінального провадження визнали що на момент події між обвинуваченим та потерпілим існували неприязні стосунки через конфлікт, однак сторони просили не досліджувати причини цього конфлікту, оскільки суть конфлікту не впливає ні на кваліфікацію інкримінованого діяння, ні на інші обставини, які мають бути встановлені судом під час судового розгляду цього кримінального провадження.

4.2. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , позиції його законного представника та захисника.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав, пояснив, що 12.02.2021, близько 22:00 - 23:00 год у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області, перебуваючи в компанії інших осіб по вул. Ярослава Мудрого, 28 Г, біля приміщення магазину «Смак», за ініціативи потерпілого ОСОБА_7 , який також перебував в компанії інших осіб та був у стані алкогольного сп`яніння, виник словесний конфлікт, який тривав біля 40 хв. Після цього потерпілий ОСОБА_7 з положення стоячи намагався нанести два удари кулаком руки, однак не попав. У відповідь обвинувачений з положення стоячи один раз ударив кулаком руки в область щелепи потерпілого ОСОБА_7 . Після отримання удару потерпілий вдарив обвинуваченого по ногам, унаслідок чого обвинувачений впав та потягнув із собою на землю потерпілого. Після падіння обвинувачений виявився внизу під потерпілим, однак перекрутився та опинився зверху над потерпілим в положенні сидячи. У такому положенні обвинувачений тримав потерпілому руки щоб останній не завдавав удару. Обвинувачений ОСОБА_4 побачив на обличчі, а саме в роті потерпілого кров, про що повідомив присутнім тут іншим особам з компанії потерпілого, а саме ОСОБА_14 , який стояв дуже близько від обвинуваченого та потерпілого. ОСОБА_14 відтягнув обвинуваченого від потерпілого, після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 направився додому, однак біля приміщення відділення поліції їхню компанію наздогнали хлопці з компанії потерпілого ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , які намагалися продовжити конфлікт. У подальшому всі зайшли в приміщення відділення поліції. Обвинуваченому не відомо хто викликав швидку допомогу для потерпілого. ОСОБА_4 відомо, що після конфлікту його мама зустрічалася з мамою ОСОБА_7 з метою вирішення питання відшкодування витрат на лікування. Було сплачено 1500,00 грн та вирішено питання, що потерпілий не буде подавати заяву в поліцію. Після цього родина обвинуваченого отримала відеозапис цих подій, зафіксований камерою спостереження біля магазина «Смак». Після перегляду цього відеозапису родина ОСОБА_4 дійшла висновку що обвинувачений діяв правомірно, тому більше витрати на лікування потерпілого не відшкодовували.

Під час допиту обвинувачений зазначив, що усвідомлює, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_18 завдав саме він, однак своєї вини у цьому не вбачає, оскільки ОСОБА_7 сам спровокував цей конфлікт та розпочав його, а обвинувачений лише захищався. Обвинувачений просив його виправдати, а в задоволенні цивільного позову відмовити повністю. Обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що не мав можливості покинути місце конфлікту протягом усього часу, поки тривала конфліктна ситуація, оскільки ОСОБА_7 разом зі своїми друзями перешкоджали цьому.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - його мати ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що конфлікт був спровокований потерпілим ОСОБА_7 , а її син перебував у стані необхідної самооборони. Просила ухвалити виправдувальний вирок, підстав для задоволення цивільного позову не вбачала.

Захисник адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованого правопорушення перевищив межі необхідної оборони, у зв`язку із чим на підставі ч. 3 ст. 36 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності. З огляду на це захисник просив виправдати обвинуваченого, а цивільний позов залишити без розгляду.

4.3. Показання потерпілого ОСОБА_7 , позиції його законного представника та представника.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що знає обвинуваченого з дитинства. Раніше у них були дружні відносини. Проте близько двох-трьох місяців до бійки вони поспорили на гроші. Обвинувачений вважав, що ОСОБА_7 проспорив та винен йому гроші, тому в переписці вимагав у нього їх повернення. Однак потерпілий вважає, що від спору він відмовився, тому нікому нічого не повинен. З цього приводу у них виник конфлікт.

Потерпілий ОСОБА_7 показав, що в вечірній час 12.02.2021 він з друзями ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у кафе святкували день народження останнього. Потерпілий вказує, що спиртних напоїв він не вживав. Коли компанія збиралася додому, вони підійшли до місця, де стоять таксі. Там біля магазина «Смак» ОСОБА_7 випадково зустрів ОСОБА_4 та щоб закрити конфлікт між ними хотів дізнатися за що він винен гроші. Однак під час розмови ОСОБА_4 робив вигляд, що він не розуміє про що мова, ухилявся від конкретних відповідей. Тому ОСОБА_7 показував йому їхню переписку. Між ними почалася суперечка на підвищених тонах зі взаємними словесними образами, вони стояли дуже близько один до одного, штовхалися, зіставлялися лобами. Бійка почалася сама собою. Перший удар наніс ОСОБА_4 у ліву нижню частину щелепи потерпілого. Після удару останній відчув тріск у щелепі та у роті почала набиратися кров. Потерпілий вважає, що ОСОБА_4 вже тоді міг бачити кров на його обличчі. Однак після цього удару ОСОБА_7 повалив обвинуваченого на землю. Коли обвинувачений перебував у положенні сидячи на землі спиною до потерпілого, ОСОБА_7 наніс обвинуваченому десь три (точно не пам`ятає) удари по нижній частині спини. Потім ОСОБА_4 підвівся та повалив на землю ОСОБА_7 . Перебуваючи в положенні зверху на потерпілому, обвинувачений наніс потерпілому ще один удар у щелепу. Після цього у ОСОБА_7 почала стрімко набиратися кров у роті та він уже не міг розмовляти. Сам обвинувачений наміру припинити бійку не мав. Друзі ОСОБА_7 побачили кров та припинили бійку. До потерпілого викликали швидку допомогу, а ОСОБА_4 просто пішов з місця події.

Потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що першим ударів не наносив, ляпаса обвинуваченому не давав, головою не бив. Пояснив, що професійно спортом ніколи не займався. І він, і обвинувачений періодично ходять в тренажерний зал. Приблизно сили у них були рівні. Інші особи з їхніх компаній в конфлікт не вступали.

Швидка забрала ОСОБА_7 до лікарні, там констатували перелом щелепи і дали направлення в Черкаську обласну лікарню. Одразу батьки повезли потерпілого туди. Наступного дня в обласній лікарні ОСОБА_7 зробили першу операцію. Протягом наступних двох тижнів зробили другу - ставили титанову пластину, яку більш ніж через рік діставали також оперативним шляхом.

Потерпілий вказав, що нанесена ОСОБА_4 травма та її наслідки вплинули на його спосіб життя, оскільки певний період він не міг їсти та розмовляти, перейшов на дистанційне навчання. Навіть в теперішній час відчуваються наслідки нанесених тілесних ушкоджень.

Щодо відшкодування обвинуваченим заданих збитків ОСОБА_23 повідомив, що особисто до ОСОБА_4 не звертався з цього приводу. З цього питання між собою розмовляли їхні батьки, проте згоди не дійшли. У чому полягає завдана йому моральна шкода ОСОБА_23 пояснити не зміг, однак зазначив, що якщо його сім`ї буде відшкодована вказана у цивільному позові шкода, то він готовий відмовитися від обвинувачення. Уважає, що покарання ОСОБА_4 слід призначити середнього ступеня тяжкості.

Законний представник потерпілого - його мати ОСОБА_8 вказала на те, її син тривалий час проходив складне лікування, це виснажувало як матеріально, так і морально. Після бійки їхня сім`я планувала примиритися з родиною обвинуваченого, однак через кілька днів після події родина ОСОБА_24 перестала спілкуватися, на контакт не йшли, шкоду відшкодовувати відмовилися. Однак найбільш образливим є те, що як сам обвинувачений, так і члени його родини поводять себе зухвало, продовжують насміхатися над її сином та демонструють безкарність. Просила призначити реальне покарання, а саме позбавлення волі строком 6 місяців. Також просила задовольнити цивільний позов.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 зазначила, що матеріали справи свідчать про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом. Потерпілий, будучи учнем 11-класу, замість підготовки до випускних іспитів вимушений був займатися лікуванням. Три перенесені операції, подальші обстеження та лікування, необхідність переходу на дистанційне навчання - кардинально змінили звичний уклад життя потерпілого. Тривалий час він не міг їсти та говорити. Все це свідчить про завдання потерпілому як матеріальної, так і моральної шкоди. Також представник надала докази понесення потерпілим процесуальних витрат у розмірі 9000,00 грн за період надання правничих послуг адвокатом ОСОБА_9 . При цьому звернула увагу що до її вступу в справу інтереси потерпілого представляв інший адвокат, витрати на оплату послуг якого складають 3000,00 грн, на підтвердження чого до матеріалів провадження додані докази.

4.4. Пояснення свідків

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні дав покази про те, що з потерпілим ОСОБА_7 перебуває в дружніх стосунках протягом двох років. У день події він з компанією інших осіб перебували в центрі міста, де зустріли компанію ОСОБА_25 . Останнього свідок знав лише візуально, проте свідку було відомо про наявність конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Свідок вказав, що обвинувачений вдарив ОСОБА_7 першим. Тілесних ушкоджень на обвинуваченому свідок не бачив. ОСОБА_4 наніс два удари потерпілому. Коли у потерпілого з рота потекла кров, їх розтягнули.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засідання повідомив, що давно знає обвинуваченого. Відносини у них нейтральні. З потерпілим свідок перебуває в дружніх стосунках, є одногрупниками. Свідку відомо, що між потерпілим та обвинуваченим був спір на гроші, який останній програв, проте платити відмовився. Обвинувачений почав вимагати кошти у потерпілого, насміхався над ним. Тому між ними виник конфлікт. Спочатку вони агресивно спорили, потім почалась бійка. Першим ударив ОСОБА_4 в район щелепи потерпілого, потім він ще наніс декілька ударів. ОСОБА_7 наносив удари по тулубу обвинуваченого. Потерпілий повалив обвинуваченого і вони упали. Обвинувачений продовжував вдавлювати обличчя потерпілого, після цього з рота останнього сильно пішла кров. Після бійки ОСОБА_7 говорити вже не міг, йому викликали швидку. Ніякої загрози для життя ОСОБА_4 під час конфлікту не було.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні свідчив про те, що знає обвинуваченого та потерпілого. ОСОБА_7 є його товаришем, а ОСОБА_4 - однокласник. 12.02.2021 ОСОБА_26 разом з друзями ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 та ОСОБА_7 святкував його день народження в кафе «Мандарін». Там вживали алкогольні напої. Хто скільки випив свідок не знає. Потім вийшли на вулицю та біля магазина «Смак» між обвинуваченим та потерпілим стався словесний конфлікт. ОСОБА_7 вимагав щоб ОСОБА_4 вибачився. Хто перший наніс удар та хто кого повалив на землю свідок не бачив. На думку свідка обвинувачений хотів уникнути бійки. Все сталося швидко. У ОСОБА_29 почала бігти кров з рота, він не міг говорити, тому свідок викликав швидку.

Свідок ОСОБА_16 повідомив, що ввечері 12.02.2021 він був свідком того як ОСОБА_4 захищався від ОСОБА_7 . Компанія Шевцова ОСОБА_29 перебігла з іншого сторони дороги до них та потерпілий почав провокувати конфлікт. Він був настроєний агресивно. ОСОБА_7 був одягнутий у куртку, а ОСОБА_4 у куртку і шапку. Вони спорили близько години. Потім потерпілий зняв куртку та намагався двічі вдарити обвинуваченого. Однак оскільки потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, то не зміг попасти по обвинуваченому. У свою чергу, обвинувачений захищався та вдарив потерпілого кулаком в обличчя. ОСОБА_7 збив ОСОБА_4 з ніг та вони почали перевертатися на площадці. Обвинувачений тримав руки потерпілого. Коли побачили кров на обличчі ОСОБА_29 , то розборонили їх та викликали швидку. Компанія ОСОБА_4 пішла з місця події.

Свідок ОСОБА_15 дав покази про те, що знає лише обвинуваченого. 12.02.2021 близько 22.00 год вони з компанією гуляли в центрі та вже збиралися йти додому. Проте до них підбігла компанія ОСОБА_7 . Конфлікт спровокував ОСОБА_30 . Це було біля магазину ОСОБА_31 («Смак») по вул. Ярослава Мудрого. ОСОБА_4 уникав бійки. ОСОБА_7 був вдягнутий у куртку, потім зняв її та зробив два удари по ОСОБА_4 , але промахнувся. Обвинувачений наніс один удар потерпілому в область трохи вище шиї. Потерпілий тримався на ногах та навалився на обвинуваченого і вони впали на землю. Шевцов ОСОБА_32 був зверху. ОСОБА_33 захищався, потім зняв потерпілого з себе. Крові в потерпілого свідок не бачив. Бійка припинилася само по собі.

Сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідка ОСОБА_34 , який відповідно до установленої судом інформації перебуває за межами України.

4.5. Дослідження письмових доказів сторони обвинувачення.

Стороною обвинувачення на підтвердження вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,надано такі зібрані в даному кримінальному провадженні докази:

- витяг з ЄРДР за №0000587 від 03.03.2021;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 02.03.2021;

- протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 04.03.2021;

- протокол огляду документів від 16.03.2021;

- висновок експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/24 від 17.03.2021;

- протокол перегляду відеозапису від 19.04.2021;

- протоколу перегляду відеозапису від 23.04.2021;

- протокол огляду місця події від 28.04.2021;

- протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 від 17.05.2021;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_35 від 18.05.2021;

- висновок експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-11-01/56 від 24.05.2021.

З витягу з ЄРДР вбачається, що 03.03.2021 було зареєстровано кримінальне провадження № 0000587 за ч. 1 ст. 122 КК України за заявою ОСОБА_7 від 02.03.2021 про те, що йому 12.02.2021 близько 23.50 год біля магазина за адресою: вул. Ярослава Мудрого в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області ОСОБА_4 , 2003 року народження, умисно спричинив тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості (а.с. 1 т. 3).

Ураховуючи, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, то вказане вище провадження розпочате на підставі заяви потерпілого ОСОБА_7 , поданої у присутності його матері ОСОБА_8 від 02.03.2021 (а.с. 3, т. 3).

З висновку спеціаліста в галузі судово-медичного експертизи Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 02.03.2021 № 05-11-01/18 вбачається, що ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи, які утворилися від дії тупого твердого предмету, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний обстежуваним (а.с. 56, т. 3).

З протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 та роздруківками фото до нього від 04.03.2021, потерпілим повідомлено, що в ході конфлікту ОСОБА_4 наніс йому один удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, після чого ОСОБА_4 повалив потерпілого на землю, сів зверху та наніс ще один кулаком правої руки в область щелепи зліва. Після чого конфлікт завершився (а.с. 57-60, т. 3).

Представник потерпілого до матеріалів досудового розслідування надала документи про лікування ОСОБА_7 , пов`язане з нанесенням останньому тілесних ушкоджень(а.с. 66-77, т. 3).

Відповідно до змісту висновку судово-медичної експертизи експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 17.03.2021 № 05-11-01/24, проведеного на підставі постанови слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_36 від 16.03.2021, встановлено таке (а.с.80-83, т. 3):

- тілесні ушкодження, які мали місце на тілі ОСОБА_7 , могли утворитися при обставинах, вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту від 04.03.2021;

- у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, які утворилися від дії тупого твердого предмету. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний в постанові;

- дані тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричиняють тривалий розлад здоров`я.

Із наданого батьками ОСОБА_7 до матеріалів кримінального провадження відеозапису вбачається, що відеофайл перезнятий із запису камери відеоспостереження. На відеозаписі в правому верхньому куті екрану мається зазначення дати відеозапису -12.02.2020. Початок часу о 23.37 год. На відеозаписі зафіксоване приміщення, біля якого знаходиться група осіб чоловічої статі. О 23 год 39 хв 15 с на відеозаписі зафіксовано дві особи, які хапають один одного за одяг та штовхаються. Один з цих осіб знімає із себе куртку і замахується, щоб ударити руками по тілу спереду того, хто залишився в куртці та шапці. О 23:39:51 особа, яка перебуває в куртці та шапці,наносить удар кулаком правої руки особі без куртки в область обличчя зліва. Далі відбувається обмін ударами. Особа без куртки хватає руками за ноги особу в куртці та завалює останнього на землю в положення на спину, продовжуючи наносить удари руками орієнтовно в передню верхню частину тіла. Особа в куртці піднімається на ноги, звалює на землю особу без куртки. О 23:40:08 год особа в куртці, сидячи зверху на особі без куртки, наносить удар кулаком правої руки збоку у лівy частину обличчя особи без куртки. Далі між ними продовжується боротьба. До них підходить інша особа, яка о 23:40:31 год забирає особу в куртці. Інша особа допомагає підвестися особі без куртки. Конфлікт припиняється (а.с. 87-90, т. 3).

На запит старшого слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_37 ФОП ОСОБА_38 надав відеозапис за період з 23.10 год до 23.50 год 12.02.2021 з камер відеоспостереження магазина «Смак», розташованого за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 28 Г, м. Корсунь-Шевченківський (а.с. 94, 95, т. 3).

Відповідно до змісту відеозапису о 23:10:00 год 12.02.2021 біля вказаного магазина знаходяться різні особи, які підходять, відходять або стоять та спілкуються. О 23:11:34 год до гурту підходить особа. Цей молодий чоловік, знімає із себе куртку і залишається в светрі із широкою світлою полосою в області грудей. Цей чоловік про щось розмовляє з високим хлопцем у куртці та шапці. З видимих рухів вбачається, що між ними сварка. Цих осіб розводять інші присутні тут особи. О 23:13:01 год між двома особами (високим чоловіком у куртці та шапці, та іншим нижчим за зростом чоловіком розпочинається штовханина, у ході якої вони або штовхають один одного, або утримують за руки. При показнику часу 23:13:13 год штовханина між цими особами закінчується.

О 23:19:49 год хлопець в светрі з білою смугою провокує конфлікт з хлопцем в куртці з капюшоном. Між цими особами відбувається штовханина, яка періодично припиняючись, продовжується до 23:28:00 год. Інші присутні особи перешкоджають продовженню конфлікту.

При показниках часу 23:28:15 год чоловік в светрі з білою смугою одягає куртку та відходить в сторону. При показниках часу 23:32:33 год він знову підходить до компанії, у якій перебуває чоловік у куртці з капюшоном.

О 23:35:47годперший чоловік підходить до чоловіка в куртці з капюшоном, і впирається головою в голову останньому. Далі між ними виникає штовханина.

При показниках часу 23:39.37гододин із чоловіків знімає куртку та залишається в светрі з білою смугою, другий чоловік залишається одягненим в куртку. Вони разом переміщуються та наносять удари руками один одному.

О 23:39:51 год чоловік, одягнутий в куртку та шапку, наносить удар кулаком правої руки чоловіку без куртки в область обличчя зліва. Далі проходить обмін ударами. Особа без куртки хапає руками за ноги чоловіка в куртці та завалює його на землю на спину, після чого наносить удари руками орієнтовно в передню верхню частину тіла. Чоловік у куртці піднімається на ноги, завалює на землю особу без куртки. При показниках часу 23:40:08 год чоловік у куртці, сидячи зверху на чоловікові без куртки, наносить удар кулаком правої руки збоку в ліву частину обличчя чоловіка без куртки. Далі між ними продовжується боротьба. До них підходить інша особа, яка при показниках часу 23:40:31 год відтягує чоловіка в куртці. Інша особа допомагає підвестися чоловікові без куртки. Конфлікт припиняється. Чоловік у куртці йде з місця конфлікту, а чоловік без куртки залишається на місці. Він знаходиться в зігнутій позі. З ротової порожнини виділяється рідина, яка потрапляє на сніговий покров на землі. При наявності освітлення вирізняється червоний колір рідини. Присутні особи надають чоловікові допомогу. При показниках часу 23:47:12 год відеозапис закінчується (а.с. 96-102, т. 3).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 від 17.05.2021, останній на місці події показав як ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в область обличчя зліва. Свідок указав на місце, куди припав удар, на позицію, у якій перебував ОСОБА_4 під час нанесення удару ОСОБА_7 (а.с. 134-141, т. 3).

У протоколі проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_39 18.05.2021, зазначено про те, що свідок вказав на місце, де відбулася бійка та яким чином ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_4 , від яких він ухилився та яким чином ОСОБА_4 наніс удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 з позиції стоячи; де відбулася боротьба між ними (а.с. 142-148, т. 3).

Відповідно до змісту висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 24.05.2021 № 05-11-01/56, встановлено таке (а.с. 149-153, т. 3):

- тілесні ушкодження, які мали місце на тілі ОСОБА_7 , могли утворитися при обставин, вказаних свідком ОСОБА_17 в протоколі проведеного за його участі слідчого експерименту від 17.05.2021;

- тілесні ушкодження, які мали місце на тілі ОСОБА_7 , могли утворитися при обставин, вказаних свідком ОСОБА_39 в протоколі проведеного за його участі слідчого експерименту від 18.05.2021.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є:

- належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні;

- допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України;

- достовірними та достатніми, оскільки між ними відсутні протиріччя.

Докази у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність у передбаченому законом порядку винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом.

Сторона обвинувачення надала низку характеризуючих обвинуваченого доказів. Так, ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та пред`явлення обвинувачення був неповнолітнім, за місцем проживання та в школі за місцем навчання характеризується позитивно, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до довідки КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» від 24.03.2021 № 29 ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Під час судового розгляду за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, суд, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясував:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, характеризуючі дані, наявність криміногенного фактору, який може впливати на поведінку обвинуваченого, Черкаський РС № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області просить суд урахувати дану інформацію при прийнятті рішення та звернути увагу, що рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення є низьким. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально виховних заходів, а саме проходження інформаційної лекції щодо недопущення скоєння нового злочину, формування правосвідомості.

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган пробації вважає доцільним застосування ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4.6. Висновки щодо доведеності винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Під час судового розгляду встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не суперечать один одному, та в своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Сторона захисту стверджувала, що обвинувачений ОСОБА_4 перебував у стані необхідної оборони.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно з ч. 3 ст. 36 КК, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Верховний суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оброни, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах (постанова ВС від 07.12.2021 у справі № 154/215/19).

Стосовно пояснень свідків суд враховує, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_26 та ОСОБА_17 на момент конфлікту перебували в компанії потерпілого ОСОБА_7 . У судовому засіданні вони повідомили, що особистого негативного ставлення до учасників конфлікту не мають.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на момент конфлікту перебували в компанії обвинуваченого ОСОБА_4 . Під час допиту в судовому засіданні повідомили про відсутність особистого негативного ставлення до учасників конфлікту, однак під час допиту явно висловлювали своє негативне ставлення та зневагу до потерпілого, намагалися його ображати. На думку суду така поведінка свідчить про упередженість в ставленні до потерпілого ОСОБА_7 , з огляду на що суд критично сприймає покази цих осіб про те, що вони були свідками самооборони обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки це суб`єктивна думка свідків, які перебувають в дружніх стосунках з обвинуваченим.

Свідки вказували, що не точно пам`ятають всі події, оскільки пройшло багато часу. Разом з тим, з показів свідків суд дійшов висновку, що до початку конфлікту з обвинуваченим потерпілий вживав алкогольні напої, унаслідок чого перебував у стані сп`яніння. Потерпілий та обвинувачений на час подій тривалий час перебували в конфлікті. Під час спілкування у день події - 12.02.2021 - ОСОБА_7 протягом тривалого часу намагався вирішити конфлікт без фізичного насилля, показуючи обвинуваченому їхню переписку та, з показів свідків, вимагаючи вибачень. Як показав і сам обвинувачений, і його друзі - свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 - для них було очевидним, що потерпілий ОСОБА_7 перебував у стані сп`яніння. Ці свідки навіть пояснили, що удари потерпілого не попадали під час бійки в обвинуваченого саме через сп`яніння потерпілого. Обвинувачений алкоголь не вживав. З огляду на що суд дійшов висновку, що обвинувачений в повній мірі усвідомлював свою перевагу перед потерпілим у фізичному стані. Протягом усього часу конфлікту обвинуваченого ОСОБА_4 ніхто на місці конфлікту не утримував, небезпеки для його життя і здоров`я не вбачалось. ОСОБА_4 , будучи тверезим, мав можливість уникнути не тільки бійки, а й розмов з потерпілим, який перебував у стані сп`яніння. При цьому в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , його друзі - свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , стверджували, що обвинувачений наніс лише один удар потерпілому в щелепу. Однак з відеозапису події вбачається, що безпосередньо перед припиненням бійки обвинувачений, який вже подавив супротив потерпілого, сидячі на потерпілому зверху, тобто маючи безумовну перевагу, наніс потерпілому другий удар в щелепу. Жодних перешкод припинити словесне спілкування з потерпілим обвинувачений не мав, а в бійці обвинувачений мав явну перевагу та припинив її миттєво за власним бажанням.

З показань обвинуваченого та його друзів - свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вбачається, що ОСОБА_4 не припинив цей конфлікт раніше через те, що його могли сприймати як більш слабшого, як переможеного. Тобто припинення конфлікту сприймалося як удар по власній значимості.

При цьому суд погоджується з позицією обвинуваченого, що до бійки призвела провокативна поведінка самого потерпілого ОСОБА_7 , який перший проявив агресивну поведінку по відношенню до ОСОБА_4 , перебуваючи при цьому в стані сп`яніння.

Однак суд також дійшов висновку, що завдаючи потерпілому тілесні ушкодження обвинувачений ОСОБА_4 мав за мотив не власний захист, а бажання продемонструвати свої силу, перевагу та значущість, оскільки він розумів у якому стані перебуває потерпілий, та розумів, що викликає в останнього агресію. Обвинувачений ОСОБА_4 в будь-який момент мав можливість припинити словесний конфлікт, однак цього не зробив. Обвинувачений провокував агресивну поведінку потерпілого, а потерпілий провокував конфлікт та бійку.

Отже, суд поза розумним сумнівом встановив, а сторона обвинувачення довела, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме заподіяв потерпілому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

5. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

В обвинувальному акті зазначено, що обставини, які обтяжують покарання не встановлені, а обставиною, яка пом`якшує покарання, є вчинення злочину неповнолітнім. Інших обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого під час розгляду справи не встановлено.

Ураховуючи приписи ст. 337 КПК України, суд позбавлений права самостійно встановлювати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, оскільки це є виходом за межі висунутого обвинувачення та призведе до погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

6. Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Відповідно до вимог ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань:

1) штраф;

2) громадські роботи;

3) виправні роботи;

4) арешт;

5) позбавлення волі на певний строк.

Санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років. Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли в суду є переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Висновок суду про необхідність застосування до неповнолітнього позбавлення волі, якщо санкцією статті, за якою він засуджується, передбачені й інші види покарань, повинен бути мотивованим у вироку.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 100 КК України виправні роботи можуть бути призначені неповнолітньому в віці від 16 до 18 років за місцем роботи на строк від двох місяців до одного року.

Із заробітку неповнолітнього, засудженого до виправних робіт, здійснюється відрахування в доход держави в розмірі, установленому вироком суду, в межах від п`яти до десяти відсотків.

Проте, суд установив, що обвинувачений ОСОБА_4 є студентом денної форми навчання, не працює. Тому вказане покарання до нього не може бути застосоване.

Покарання у виді обмеження волі до неповнолітнього на час вчинення злочину обвинуваченого, згідно з вимогами ст. 98 КК України, не застосовується.

Згідно з положеннями ст. 102 КК України покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини третьої цієї статті. Неповнолітні, засуджені до покарання у виді позбавлення волі, відбувають його у спеціальних виховних установах.

Покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому:

2) за нетяжкий злочин - на строк не більше чотирьох років;

3) за тяжкий злочин - на строк не більше семи років;

4) за особливо тяжкий злочин - на строк не більше десяти років;

5) за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, - на строк до п`ятнадцяти років.

При призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, що визначено вимогами ч. 1 ст. 103 КК України.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд на підставі ст. 65-67, 103 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відносяться до категорії нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, який характеризується позитивно за місцем проживання, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості, а також ураховує відсутність обставин, які обтяжують покарання та обставину, що пом`якшує покарання - вчинення злочину неповнолітнім, а також види покарання, які можуть бути застосовані до обвинуваченого.

Підстави, передбачені ст. 105 КК України, для звільнення обвинуваченого від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру відсутні.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованої статті, яке відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, а саме у виді позбавлення волі на строк шість місяців.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 1 (один) рік іспитового строку

7. Щодо цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_7 та його законним представником - матір`ю ОСОБА_8 подано цивільний позов у кримінальному провадженні до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позовна заява обґрунтована тим, що вчиненим кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я.

Розмір завданої матеріальної шкоди позивач оцінює в 11596,16 грн. Ця шкода полягає в понесених витратах на лікування ОСОБА_7 .Указане зумовлено тим, що у період з 13 лютого по 24 лютого 2021 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» з діагнозом: двобічний перелом нижньої щелепи. Він переніс дві операції, а саме, 13.02.2021 - шинування щелеп за Тігірштедтом та 18.02.2021 - остеосинтез, видалення 37 зуба.

ОСОБА_4 та його законний представник - мати ОСОБА_5 частково відшкодували потерпілому заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 1500,00 грн. Однак, витрати в розмірі 10096,16 грн в добровільному порядку обвинувачений відшкодовувати відмовляється.

У позову вказано, що завдана ОСОБА_7 моральна шкода полягає в його душевних переживаннях у зв`язку із заподіянням шкоди його здоров`ю. Так, він переніс сильний фізичний біль, нервовий стрес, суттєві емоційні страждання, він мав і має до цього часу труднощі із вживанням їжі. Він змушений був лікуватися стаціонарно з 13 лютого по 24 лютого 2021 року, де переніс дві операції, одну з них - під загальним наркозом. Після стаціонарного лікування позивач знаходився на амбулаторному лікуванні до 25 березня 2021 року. У період лікування потерпілий не відвідував педучилище, в якому навчався, в результаті суттєво відстав у навчанні. На даний час його постійно турбують болі в щелепі, в роті - встановлено металеву шину. Видалення металевої шини заплановано лікарем на листопад-грудень 2021 року, ця операція також буде проходити під загальним наркозом і її очікування і невідворотність завдає потерпілому моральних страждань. З огляду на його фізичні та психологічні страждання, завдану його здоров`ю шкоду, вимушеність у зв`язку із цим змін у його житті, їх тривалість, поведінку ОСОБА_4 , завдану позивачу злочинними діями обвинуваченого моральну шкоду він оцінює в розмірі 20 000,00 грн.

Також позивач зазначає, що ним понесені витрати на правничу допомогу адвоката у кримінальному провадженні. Ці витрати належать до процесуальних витрат і стягуються у разі ухвалення обвинувального вироку із обвинуваченого на користь потерпілого.

З огляду на вказане позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в розмірі 10 096,16 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, а також процесуальні витрати. У разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_4 майна та грошових коштів, вказану суму позивач просив стягнути із законного представника ОСОБА_5 .

У подальшому, у зв`язку із досягненням ОСОБА_4 повноліття, від потерпілої сторони надійшла уточнена позовна заява про стягнення вище вказаних коштів лише з обвинуваченого.

Крім того, представником потерпілого адвокатом ОСОБА_12 повідомлено про зупинення адвокатської діяльності та припинення договору з клієнтом. Також зазначено, що адвокатом у кримінальному провадженні відпрацьовано гонорар у розмірі 3 000 грн.

Від сторони цивільного відповідача відзив на позов у кримінальному провадженні не надходив.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до інформації з медичною картою стаціонарного хворого № 991, з 13.02.2021 ОСОБА_7 перебував на лікуванні у КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» з діагнозом двосторонній перелом нижньої щелепи. Там йому було проведено оперативне втручання.

Витрати на лікування ОСОБА_7 підтверджуються доданими до цього позову квитанціями на придбання ліків та медичних матеріалів згідно з листом призначень: від 13.02.2021 - на суму 1690,80 грн, 14.02.2021 - на суму 142,80 грн, 15.02.2021 - на суму 87,00 грн, 16.02.2021 -на суму 165,92 грн, 18.02.2021 - на суму 1307,74 грн, 19.02.2021 - на суму 141,90 грн, 20.02.2021 - на суму 30,00 грн.; квитанцією про оплату набору для металоостиосинтезу на суму 7500,00 грн; чеком від 15.02.2021 за комп`ютерну томографію нижньої щелепи на суму 530,00 грн.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 та його законним представником відшкодовано потерпілому заподіяну матеріальну шкоду в сумі 1500,00 грн. Однак, витрати в розмірі 10096,16 грн в добровільному порядку не відшкодовані.

Обвинувачений, його законний представник та захисник у судовому засіданні цих обставин не заперечували. Однак обвинувачений винним у вчиненні кримінального правопорушення себе не визнає, з огляду на що не вбачає підстав для задоволення позову.

На підтвердження наявності у потерпілого негативних після травматичних наслідків, спричинених тілесними ушкодженнями, завданими ОСОБА_4 , до справи долучено копії з картки обліку диспансеризації, виданої на ім`я ОСОБА_7 від 28.07.2021.

Сторона позивача на підтвердження факту заподіяння ОСОБА_7 моральної шкоди надає копії медичної карти стаціонарного хворого №991, медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 , консультативного висновку спеціаліста Черкаської обласної лікарні від 14.05.2021, висновку судово-медичного експерта №05-11-01/24 від 17.03.2021.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вимогами ч. 1 ст. 1177 ЦК України установлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Положеннями ст. 1180 ЦК України передбачено, що шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи, яка набула повної цивільної дієздатності, майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони дали згоду на набуття нею повної цивільної дієздатності і не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття.

З огляду на вказане та враховуючи досліджені судом докази, а також відсутність у сторони відповідача заперечень щодо викладених у позові обставин, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення понесених витрат на лікування потерпілого, оскільки відсутні сумніви, що позивач зазнав матеріальної шкоди внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочину, що має наслідком його кримінальну відповідальність, тобто наявний безпосередній причинний зв`язок між винними протиправними діями відповідача та заподіяною позивачу шкодою.

Як вказано вище, суд встановив, що до бійки, унаслідок якої ОСОБА_7 було завдано тілесні ушкодження, призвела саме його провокативна поведінка, оскільки він, перебуваючи в стані сп`яніння, першим проявив агресивну поведінку та тривалий час до бійки продовжував таку провокативну поведінку по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_4 .

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого моральної шкоду.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, підстав для його застосування не вбачається.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат, серед інших, відносяться витрати на правову допомогу та витрати, пов`язані з прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до змісту ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Матеріали справи містять докази щодо понесення потерпілим витрат на правничу допомогу в розмірі 9500,00 грн (3000,00 грн - адвокату ОСОБА_12 та 6500,00 грн адвокату ОСОБА_9 ). Крім того, у справі наявні докази понесення потерпілим витрат на прибуття до суду в розмірі 2500,00 грн. Указані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого на підставі ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КК України.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.

Уточнений цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої здоров`ю кримінальним правопорушенням, а сааме витрат на лікування в розмірі 10096,16 (десять тисяч дев`яносто шість грн 16 коп).

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , процесуальні витрати в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) грн.

Речові докази: електронний носій DVD- диск R-16 із відеозаписом за 12.02.2021 з 23 год. 37 хв., наданий потерпілим ОСОБА_7 ; електронний носій DVD-диск R-16 з відеозаписом, наданим ФОП ОСОБА_40 , з камери зовнішнього спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: по АДРЕСА_3 за період з 23 год 10 хв. до 23 год. 47 хв. 12 с. 12.02.2021, які приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0000587 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

СуддяОСОБА_1