Справа № 441/1373/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/156/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

26 березня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відеоконференції кримінального провадження № 441/1373/23 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 22 грудня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань за даним вироком та вироками Городоцького районного суду Львівської області від 03.07.2023 та 05.07.2023 визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років двох місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання - 08.05.2023.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишено без змін до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Залишаючи вирок суду першої інстанції без змін, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою серед іншого зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Тобто, ухвалюючи обвинувальний вирок суд першої інстанції вирішує питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим, встановлюючи строк дії такого запобіжного заходу, з посиланням на подію до набрання таким вироком законної сили.

Разом з тим, всупереч наведеним нормам КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 та вирішуючи питання про запобіжний захід, суддя ОСОБА_1 у резолютивній частині вироку зазначила, що обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу, але не довше, ніж на 60 днів.

Тобто суддею першої інстанції встановлено додаткову умову для строку дії запобіжного заходу, яка в даному випадку застосуванню не підлягає.

При цьому така додаткова умова щодо строку дії запобіжного заходу «… але не довше, ніж на 60 днів», є необґрунтованою, виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 395 КПК України вирок суду першої інстанції може бути оскаржено протягом тридцяти днів в з дня його проголошення. Отже вирок суду першої інстанції, якщо його не оскаржено, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 532 КПК України).

Якщо ж на вирок суду подано апеляційну скаргу, то вирок, якщо його залишено судом апеляційної інстанції без змін, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (ч. 2 ст. 532 КПК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 397 КПК України, суд першої інстанції через три дні після закінчення строку апеляційного оскарження судового рішення зобов`язаний надіслати отримані апеляційні скарги разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, який протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 КПК України і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження (ст. 398 КПК України).

У разі ж встановлення, що апеляційна скарга на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подана без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, суддя-доповідач постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху і встановлює строк для усунення недоліків не більше, ніж п`ятнадцять днів. У разі усунення вказаних недоліків суддя-доповідач відкриває апеляційне провадження (ст. 399 КПК).

Згідно з вимогами ст. 401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою проводить підготовку до апеляційного розгляду й після закінчення такої підготовки призначає апеляційний розгляд.

Тобто законодавець визначив певні умови та строки щодо порядку апеляційного оскарження вироку та проведення апеляційного розгляду.

При цьому, слід зазначити про те, що при направленні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції нерідко виникають зволікання (порушення строків, визначених ч. 1 ст. 397 КПК України), що, в свою чергу, збільшує строк, необхідний для призначення апеляційного розгляду.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що вказівка судом першої інстанції у резолютивній частині вироку про продовження строку запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, й одночасна вказівка на обмеження такого строку (не більше 60 днів), не ґрунтується на вимогах закону та елементарній логіці.

І це, у свою чергу, ускладнює апеляційний розгляд справи.

Чинний кримінальний процесуальний закон не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як окрема ухвала, яка би надавала можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені під час судового розгляду порушення закону, окрім як випадку, передбаченому ч. 1 ст. 378 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Таким чином, наявна можливість ухвалення рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте, постановлення таких ухвал має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя загалом.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне довести до відома голови Городоцького районного суду Львівської області про наведені в окремій ухвалі порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені суддею ОСОБА_1 під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357 КК України та запропонувати голові Городоцького районного суду Львівської області обговорити окрему ухвалу на зборах суддів з метою недопущення в подальшому порушення вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ч. 6 ст. 9, ст.ст. 369, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Довести до відома голови Городоцького районного суду Львівської області про допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: ст.ст. 115, 374 КПК України, суддею ОСОБА_1 під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 357 КК України.

Запропонувати голові Городоцького районного суду Львівської області обговорити окрему ухвалу на зборах суддів місцевого суду з метою недопущення в подальшому порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4