Провадження №11-сс/801/294/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2024 року,

якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 54 дні, тобто до 27.05.2024 року включно, з визначенням розміру застави, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.03.2024 близько 13 години 10 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» (), що за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 66, будучи обізнаним в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, востаннє Указом Президента України від 06.02.2024 строком на 90 діб, помітив на торгівельних полицях вказаного магазину продукти харчування, побутові електротовари та товари господарського призначення.

Після цього, у останнього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме товарів у вказаному магазині.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до полиць з товарами, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку товарів, а саме: сумка-рюкзак чоловіча синього кольору із чорними вставками «Crossbody 827,825,1817», з надписом «AUTEUIL» та USB-подовжувачем довжиною 50 см., вартість яких згідно висновку експерту становить 248 гривень, кніпсер металевий для нігтів «beauty&care, fashion beauty tools, stainless steel quality», вартість якого згідно висновку експерту становить 34 гривні, USB-флеш накопичувач ТМ «Touch&Go», модель «TG114-32G», об`ємом 32Гб, вартість якого згідно висновку експерту становить 161 гривня 43 копійки, кабель живлення USB - micro USB довжиною 1 м. зеленого кольору, вартість якого згідно висновку експерту становить 69 гривень, кабель живлення «KLGO» типу USB - micro USB довжиною 1 м. червоного кольору, вартість якого згідно висновку експерту становить 69 гривень, дві запальнички - пальники «FOX 3KD091», вартість яких згідно висновку експерту становить 128 гривень, запальничка кишенькова «TORCHkkk» моделі «KDR2027», вартість якої згідно висновку експерту становить 120 гривень 50 копійок, гнучкий міні штатив (триподу) чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерту становить 110 гривень 50 копійок, пальник до газового балону «Flame gun hc915», вартість якого згідно висновку експерту становить 160 гривень, портативної блютуз колонки «MS-2228BT» чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерту становить 465 гривень, настільний побутовий годинник-будильник з календарем у корпусі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерту становить 199 гривень, фарба емаль «RECTOR» універсальної 9005 чорної матової 400 мл., вартість якої згідно висновку експерту становить 99 гривень 50 копійок, та помістивши їх під верхній одяг попрямував на вихід повз касову зону, не розрахувавшись за вказаний товар та залишив приміщення магазину.

Викраденим товаром розпорядився на власний розсуд приховавши його у комірці схову №6 магазину « Econom Class », за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 66 .

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 07.03.2024 близько 14 години 02 хвилини, ОСОБА_8 , зайшов до приміщення магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» (), що за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 66, усвідомлюючи протиправність своїх дій, таємно, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до полиць з товарами, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку товарів, а саме: пакет кави розчинної «JACOBS» вагою 100 грам, вартість якої згідно висновку експерту становить 114 гривень 43 копійки, кабель живлення типу USB - micro USB довжиною 1 м., вартість якої згідно висновку експерту становить 99 гривень, маніпулятор (мишка) комп`ютерний провідний марки «YELANDAR» серії «6D Caming mouse», у корпусі чорного та сірого кольорів, вартість якої згідно висновку експерту становить 157 гривень 72 копійки, банка з напоєм енергетичним «PIT BULL power» об`ємом 250 мл., вартість якої згідно висновку експерту становить 18 гривень 88 копійок, дві запальнички кишенькові газові, марки «TORCHkkk» моделі «KDR2021 TM KKK», вартість яких згідно висновку експерту становить 58 гривень, запальничка-пальник марки «FOX» моделі «3KD091», вартість якої згідно висновку експерту становить 81 гривень 30 копійок, та помістивши вищезазначені товари під верхній одяг попрямував на вихід повз касову зону, не розрахувавшись за товари, залишив приміщення магазину та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_8 , завдав ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на загальну суму 2 393 гривень 26 копійок.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, громадянин України, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, відносно якого 17.09.2021 до Вінницького районного суду Вінницької області скеровано обвинувальний акт, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

27 березня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

?Протоколами оглядів місця події від 07.03.2024.

?Речовими доказами;

?Відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Аврора» та протоколом огляду відео з магазину «Аврора»;

?Відеозаписами з нагрудних камер поліцейських УПО та протоколом огляду відеозаписів.

?Допитами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

?Протоколом впізнання з ОСОБА_10 ;

?Висновками судових експертиз;

?іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує та, у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, міра покарання передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Крім цього, ОСОБА_8 відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 08.05.2023 оголошено у розшук та кримінальне провадження відносно нього зупинене.

Перебуваючи на волі ОСОБА_8 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, залякувати та погрожувати, з метою створення сприятливих для себе умов та спотворення ще не досліджених судом доказів.

Вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки 17.09.2021 до Вінницького районного суду Вінницької області скеровано обвинувальний акт, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України. Незважаючи на це, ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та вчинив 07.03.2024 новий умисний корисливий злочин.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, 27.03.2024 ОСОБА_8 було вручено клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У Вінницькому міському суді 29.03.2024 розгляд клопотання було перенесено на іншу дату (01.04.2024), у зв`язку із неявкою підозрюваного та для надання йому достатньо часу для прибуття до суду.

01.04.2024 ОСОБА_8 будучи попереджений про дату та час розгляду клопотання не з`явився без поважних причин до слідчого та суду, про причини своєї неявки не повідомив. У зв`язку із вказаним слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання через неявку підозрюваного.

У зв`язку із відсутністю підозрюваного 01.04.2024 винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_8 у розшук.

Враховуючи викладене, слідчий просив клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 242240 грн.

Прокурор ОСОБА_14 клопотання слідчого підтримала, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 54 дні.

Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 04.04.2024 по 27.05.2024 включно.

Одночасно визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання, слідчий суддя враховував, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_8 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється, з метою уникнення покарання у виді позбавлення волі, який згідно з санкцією ч. 4 ст. 185 КПК України становить від 5 до 8 років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так як після вручення підозри, 27.03.2024 ОСОБА_8 було вручено клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У Вінницькому міському суді 29.03.2024 розгляд клопотання було перенесено на іншу дату (01.04.2024), у зв`язку із неявкою підозрюваного та для надання йому достатньо часу для прибуття до суду.

01.04.2024 ОСОБА_8 будучи попереджений про дату та час розгляду клопотання не з`явився без поважних причин до слідчого та суду, про причини своєї неявки не повідомив. У зв`язку із вказаним слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання через неявку підозрюваного.

01.04.2024 винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_8 у розшук.

Також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, 17.09.2021 до Вінницького районного суду Вінницької області скеровано обвинувальний акт, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Тому слідчий суддя вважав за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі поданій в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 захисник ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2024 року скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване судове рішення не може визнаватися законним та обґрунтованим, оскільки слідчим було порушено вимоги КПК України, зокрема в клопотанні не зазначено обставини на підставі він дійшов висновку про наявність ризиків, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Його підзахисний своєї вини не визнає, так як крадіжку не здійснював, має постійне місце проживання в с. Зарванці та проживає разом з батьками пенсіонерами, має постійну роботу, не має негативної характеристики за місцем проживання. Застосування тримання під вартою не дасть йому змоги працювати, отримувати кошти та допомагати батькам.

Захисник звернув увагу суду на те, що слідчим в клопотанні не доведено та необґрунтованою застосування тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливість застосування будь-яких інших альтернативних запобіжних заходів. Сама лише тяжкість не може бути достатньою підставою для законності тримання останнього під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали подану апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на наявність у вказаному кримінальному провадженні ризиків, передбачених нормами КПК України, у зв`язку з чим, просила апеляційну скаргу останнього залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Так, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки в сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні слідчого обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.

Так, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди в заподіянні якої підозрюється особа.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 зможе продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, оскільки є особою, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, ніде не працює, не одружений, не має постійного джерела доходів.

З урахування наявних відомостей в матеріалах судового провадження, зокрема вимоги Управління інформаційної аналітичної підтримки ГУНП у Вінницькій області, копії ухвали Вінницького міського суду Вінницької області під 08.05.2023 року, згідно якої на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 від 28.07.2021 за №0000234 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України в ході розгляду якого останнього було оголошено в розшук, апеляційний суд погоджується, що встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини свідчать про схильність ОСОБА_8 до вчинення злочинів.

Своїми діями підозрюваний ОСОБА_8 показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану переслідуючи корисливу мету легкої наживи та незаконного збагачення, вкотре проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із доводами захисника підозрюваного, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Тому на думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.

Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які на даному етапі має досягти як орган досудового розслідування, так і в подальшому суд.

Окрім того, у відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Наявність в підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця проживання у Вінницькому районі Вінницької області з батьками пенсійного віку, бажання допомагати та утримувати останніх, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Згода захисника та самого підозрюваного на залишення йому певної форми арешту, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

Зазначені як підозрюваним, так і захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього, тому не спростовують встановлені судом першої інстанції ризики.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею щодо висловленої в судовому засіданні позиції як захисника, так і самого підозрюваного наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Зокрема, це тяжкість обвинувачення, обставини провадження та даних про особу підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.

Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що громадяни зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який є умисним корисливим злочином, з метою особистого збагачення вчиненого в умовах воєнного стану, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, наявність у Вінницькому міському судді Вінницької області на розгляді кримінального провадження, що не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, поведінку останнього в ході досудового розгляду, вказує на обґрунтованість застосування судом до ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права в даному випадку підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши в сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин, зокрема вчинення останнім кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, а також даними про особу підозрюваного, який в порядку ст.89 КК України є особою раніше не судимою, схильність останнього до вчинення злочинів, відсутність постійного місця роботи, достатніх соціально-стримуючих зв`язків, тому апеляційний суд приходить до висновку, що буде достатнім та обґрунтованим застосування до ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також дає підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини, при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Водночас колегія суддів звертає увагу, що у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» Європейський суд з прав людини відзначив, що як сума гарантії, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, повинна бути оцінена переважно щодо обвинуваченого і його активів, а не можливих розмірів збитків. Так, спроби прив`язати суму гарантії від затриманого винятково до суми збитку, приписуваного йому, не відповідає статті 5 Конвенції. Гарантії, передбачені цією статтею, призначені не для відшкодування збитків, а швидше, для забезпечення присутності обвинуваченого на слуханні. Тому її сума має бути встановлена в основному шляхом посилання на нього, його активи і його відносини з особами, які мають надати заставу, тобто, перспектива втрати застави або дій проти гарантів у разі його неявки в суд виступатиме як достатній стримуючий фактор, щоб присікти будь-яке бажання з його боку ховатися від правосуддя.

Таким чином, при визначенні розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, прийшов до правильного висновку щодо визначення підозрюваному застави саме у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є достатній забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього законом обов`язків.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням вказаного розміру застави, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4