Житомирський апеляційний суд
Справа №296/794/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ,-

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 січня 2024 року було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 на 60 діб - до 25.03.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, прокурором доведено наявність ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-який інший запобіжний захід не може запобігти цим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю буде достатнім для запобігання ризиків переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень.

На його думку, ризики знищення, переховування, спотворення речових доказів нічим не підтверджуються, оскільки за місцем проживання ОСОБА_6 жодних незаконних речей вилучено не було, а орган досудового розслідування не вказує про конкретне майно, яке ще не відшукане.

Стверджує, що ризики незаконного впливу на свідків та потерпілих спростовуються тим, що з більшістю свідків підозрюваний не знайомий, крім того всі свідки допитані під час досудового розслідування.

Вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є кандидатом для проходження військової служби за контрактом, має на утриманні дідуся літнього віку.

Стверджує, що слідчий суддею не дослідив обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , при цьому відповідно до обставин зазначених у клопотанні слідчого та додатків до нього підозра ОСОБА_6 жодним чином не обґрунтована.

Зазначає, що в доводах прокурора та в ухвалі слідчого судді відсутні будь - які докази, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 25.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у тому, що у невстановлений точно досудовим розслідуванням день, час та місце, але не пізніше 25.01.2024 у ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 виник злочинний умисел направлений на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_14 , за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло, у період воєнного стану.

25 січня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 разом із зазначеними особами заздалегідь розподіливши між собою ролі, а також підготувавши знаряддя та засоби, використовуючи транспортний засіб марки «Форд Ренджер», прибули до ділянки місцевості неподалік домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 . Проводячи заходи по спостереженню за ним, зайшовши до території даного домоволодіння, а ОСОБА_13 з метою конспірації та недопущення викриття їх злочинної діяльності залишився очікувати в даному автомобілі. ОСОБА_12 діючи спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , використовуючи сокиру, шляхом віджиму відчинивши вхідні двері будинку проникли всередину. Перебуваючи у будинку та утримуючи в руках сокиру й інші знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення, демонструючи їх потерпілому, вчинили погрозу у застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_14 , і таким чином вчинили розбійний напад на останнього, після чого були затримані працівниками правоохоронного органу на місці вчинення злочину.

Відповідно до повідомлення про підозру від 26.01.2024 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.01.2024 від ОСОБА_14 , який повідомив, що четверо невідомих чоловіків шляхом пошкодження дверей проникли до його домоволодіння; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 26.01.2024; протоколами затримання від 26.01.2024, зі змісту яких вбачається що ОСОБА_6 та інших підозрюваних було затримано, в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення злочину; При проведенні цих слідчих дій було вилучено на місці вчинення злочину, у підозрюваних та у транспортному засобі: балаклави, тактичні рукавиці, ножі, сокиру, газовий балончик, радіостанції, предмети схожі на гранату та вогнепальну зброю, пристрій нічного бачення, бронежилети, патрони.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Зазначені докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для підтвердження підозри та визнання її обґрунтованою.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п. 1,2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити речі, документи, речові докази, незаконно впливати на потерпілого та інших підозрюваних свідків для зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаним з проникненням у житло, із погрозою застосування насильства, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, вказують на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу такого, як домашній арешт.

Враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості щодо особи підозрюваного, який не працевлаштований, не має джерел доходу, є мешканцем іншої області, міцних соціальних зв`язків не має, апеляційний суд вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, у тому числі, його належну явку на виклики до слідчого, прокурора та суду.

Разом з цим, як зазначено органом досудового розслідування коло співучасників наразі достовірно не встановлено, а тому існує висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на інших співучасників, повідомляти про необхідність знищення та приховання інших доказів, про існування яких стороні обвинувачення не відомо.

Апеляційний суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи захисту про те, що ОСОБА_6 має військову підготовку та виявляє бажання захищати Україну, а його рекомендовано для проходження служби до закону спеціальних операції у в/ч НОМЕР_1 не свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це є лише його намірами, про які він та захисник почали вказувати при вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу у зв`язку з підозрою у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину поєднаного з насильством, при цьому даних, що у продовж майже двох років війни він намагався це реалізувати та добровільно стати на захист Батьківщини сторона захисту не надає.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: