Провадження № 1-кп/127/706/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про який внесено 16.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000525, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд повернути обвинувальний акт прокурору, обґрунтовуючи клопотання тим, що його підзахисний ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не вважає, а навпаки вважає себе потерпілим. На переконання захисника, органом дізнання під керівництвом Вінницької окружної прокуратури дізнання проведено поверхово, вибірково, упереджено, з викривленням дійсних обставин. Також зазначив, що особи, які визнані потерпілими в даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 19.06.2022 приблизно о 22 год 08 хв, перебуваючи у дворі загального користування по АДРЕСА_1 , руйнували стіну будинку, в якому проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_9 Захищаючи свою власність від нападаючих порушників ОСОБА_4 та ОСОБА_9 перебували в стані необхідної оборони, в зв`язку з чим отримали відповідні тілесні ушкодження. На переконання захисника, прокурор вибірково пред`явив обвинувачення лише вкрай незахищеній верстві громадян похилого віку, чим спотворив об`єктивну істину інкримінованого правопорушення (проступку) ОСОБА_4 . Таким чином, прокурором порушено принцип, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Крім того, захисник вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору й через те, що на ньому немає проставленої печатки прокурора, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реквізитів процесуальних рішень. Також адвокат вважає, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення неконкретизоване і є незрозумілим для його підзахисного. В обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, а також відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення. Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісний і повний її захист.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника про повернення обвинувального акта прокурору.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти повернення обвинувального акта. Вважає клопотання захисника обвинуваченого необґрунтованим. Також зауважила, що клопотання захисника, з огляду на його зміст, ґрунтується на власному розумінні КПК України.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акта та додані до нього документи, дійшов висновку, що клопотання про повернення обвинувального акта прокурору задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Тобто, виключною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам закону.

Процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні, перелік відомостей, що має містити обвинувальний акт, а також тих процесуальних документів, які в обов`язковому порядку мають бути долучені до нього, наведено у статті 291 КПК України.

Зокрема, статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації (частини друга, третя, четверта статті 291 Кримінального процесуального кодексу України у редакції станом на дату складання обвинувального акта).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні підписано і затверджено прокурором, до обвинувального акта додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки, також він містить відомості, які передбачені пунктами 1-2, 4-6, 8-9 частини другої статті 291 КПК України, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення відповідної статті КК України та формулювання обвинувачення.

Твердження захисника щодо повернення обвинувального акта з підстави не повного викладення у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення та відсутності у ньому формулювання обвинувачення є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства з огляду на наступне.

В обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати чи не вказувати ті обставини, які були чи не були, відповідно, нею встановлені. Суд виходить з того, що формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор.

Також суд враховує, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

До цього ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Кримінальний процесуальний кодекс України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором формулювання обвинувачення, зобов`язувати його змінювати це формулювання, оскільки, як вже зазначалося вище, визначення форми та обсягу обвинувачення належить виключно до дискреційних повноважень прокурора.

Посилання захисника на невідповідність обвинувального акта вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, на думку суду є також необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Зі змісту обвинувального акта слідує, що такі вимоги щодо меж обвинувачення в обвинувальному акті не порушено, обвинувальний акт складений стосовно ОСОБА_4 , якому висунуте обвинувачення, зміст обвинувального акта не стосується обвинувачення інших осіб.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, зокрема: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь деталізації інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. b ч. 3 ст. 6 Конвенції (Mattoccia v. Italy [GC], пункти 59, 60).

На переконання суду, відомості, які містяться в обвинувальному акті, свідчать про офіційне доведення до відома ОСОБА_4 компетентним органом твердження про вчинення ним відповідного кримінального правопорушення (проступку), яке передбачене КК України, і є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Крім того, твердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування теж необґрунтоване з огляду на наступне.

Так, захисник у своєму клопотанні не конкретизував, які саме реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, відсутні в реєстрі матеріалів досудового розслідування та яким чином їх відсутність порушує права обвинуваченого.

Загалом клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору ґрунтується в основному на категоричному невизнанні своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і запереченні ним викладених в обвинувальному акті обставин, що також не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Відтак, при розгляді клопотання захисника про повернення обвинувального акта судом не встановлено таких недоліків обвинувального акта, які б перешкоджали суду проводити судовий розгляд. В той же час розгляд судом відповідних доводів захисника можливий під час судового розгляду, коли суд за участю сторін на підставі дослідження наданих доказів здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до статті 291 КПК України, суд приходить до висновку, що вказані захисником обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, а тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 110, 291, 337, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про який внесено 16.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000525 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: