Провадження № 1кп-932-341-23
Справа № 932/6059/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника Державної

митної служби України ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Дніпро обвинувальний акт за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РСФСР, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Прокурор вважав можливим призначити справу до судового розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. В обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам КПК України, а саме в ньому неконкретизована мета вчинення злочину і не зазначено відомості щодо юридичної особи, яка, на думку сторони обвинувачення, одержала неправомірну вигоду. Також обвинувальний акт не містить відомостей про те, який конкретно вид неправомірної вигоди було запропоновано, обіцяно, надано або одержано без законних на те підстав. Обвинувальний акт містить відомості про те, що наслідком злочину є завдана державі майнова шкода у вигляді ненадходження до Державного бюджету обов`язкових митних платежів. Однак, ненадходження до бюджету будь-яких обов`язкових платежів може містити склад злочину, передбаченого ст.212 КК України. Також, обвинувальний акт містить відомості щодо епізодів №№ І - IV про те, що на думку прокурора і слідчого оформлений обвинуваченим із підтвердженням коду згідно з УКТ ЗЕД , в той час як йому відповідає код згідно з УКТ ЗЕД , для якого встановлений акцизний податок. В той же час, щодо епізодів №№ V - XI в обвинувальному акті не міститься вказаних відомостей, через що відсутня позиція сторони обвинувачення щодо того, за яким кодом згідно з УКТ ЗЕД мав класифікуватися товар, випущений у вільний обіг в митному режимі імпорту за кодом згідно з УКТЗЕД за митними деклараціями №UA110110/2020/009507, UA110110/2020/010178, UA 110110/2020/012011, UA 110110/2020/014152, UA110110/2020/016734. Відсутність відомостей про позицію прокурора та слідчого щодо належної класифікації товарів за вказаними п`яти митними деклараціями не дозволяє встановити код згідно з УКТ ЗЕД, який сторона обвинувачення вважає правильним, через що сторона захисту не може підготуватися до захисту, а суд не може встановити необхідність або відсутність необхідності нарахування акцизного податку на товар, адже вона повязана виключно із тим, якому коду згідно з УКТ ЗЕД відповідає товар, що заявлений в митний режим імпорту. У висновку експерта № СЕ-19/104-22/27521-ТВ, який надавався прокурором до суду під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, на арк.28 вказано, що оформлений за вказаними 5 митними деклараціями товар відповідає характеристикам описової частини по коду Українського класифікатору товарів зовнішньоекономічної діяльності . Вказані недоліки обвинувального акту не відповідають принципу юридичної визначеності, який є невід`ємною складовою загальної засади кримінального провадження, визначеної ст.8 КПК України, верховенство права, а також порушують право обвинуваченого на захист внаслідок незрозумілості обвинувачення та неможливості адекватної відповіді на такі загальні, абстрактні формулювання обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та представник Державної митної служби України підтримали клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту щодо повернення обвинувального акту прокурору, оскільки вважає його необгрунтованим.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст.291 КПК України в обвинувальному акті повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , останній містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де чітко і конкретно вказане місце вчинення злочину, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається, обвинувачення викладено конкретизовано, а отже і зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст.291 КПК України та положенням п.«а» ч.3 ст.6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Факти, зазначені захисником в клопотанні про повернення обвинувального акту, не можуть бути підставою для направлення обвинувального акту прокурору, оскільки вони стосуються питань оцінки доказів та обгрунтованності пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення. А зазначені питання вирішуються судом під час судового розгляду справи по сутті у нарадчій кімнаті при постановлені остаточного рішення у кримінальному провадженні. В обвинувальному акті ж прокурор викладає обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими.

На підставі викладеного суд вважає, що зазначена кримінальна справа підсудна Бабушкінському районному суду м.Дніпропетровська, підстав для закриття чи зупинення провадження по справі не має, обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, кримінальна справа може бути призначена до розгляду по суті суддею одноособово.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 8 150 405 грн. 63 коп., з покладанням обов`язків, у разі внесення застави: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з м.Дніпра без дозволу суду. В обґрунтування свого клопотання прокурор послався на те, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2023 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 402 600 грн. Згідно ухвали суду, документ на підтвердження застави необхідно було надати не пізніше п`ятого дня, наступного за днем постановлення ухвали, під страхом збільшення розміру застави чи заміни на інший, більш суровий вид запобіжного заходу. Однак, обвинуваченим ОСОБА_5 , на момент скерування обвинувального акту до суду, не надано документи на підтвердження виконання ухвали суду. Таким чином, обвинуваченим ОСОБА_5 не виконано пряму вказівку суду щодо необхідності внесення застави, що свідчить про його деструктивну позицію щодо суду.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки прокурором не зазначено існування жодного ризику, що свідчило б про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Стороною обвинувачення не врахований матеріальний стан ОСОБА_5 , а саме що за 2023 рік він отримав дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 286 782 грн. 25 коп., інших джерел доходу він не має. І розмір обраної під час досудового розслідування застави та її розмір у клопотанні прокурора є явно непомірним для обвинуваченого. Посилання прокурора в своєму клопотанні лише на невнесення застави без зазначення фактів неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 є очевидною маніпуляцією. Протягом досудового розслідування чи судового розгляду ОСОБА_5 жодних дій щодо перешкоджання досудовому чи судовому розслідуванні не вчиняв. Крім того, в іншому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.364 КК України прокурор звертався до суду з клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час. Однак, судом було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та представник Державної митної служби України підтримали позицію захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 8 150 405 грн. 63 коп., залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховатися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У відповідності до ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, репутацію, наявність постійного місця роботи, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше та інше.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вище перелічених обставин. А також у разі, якщо прокурор при розгляді клопотання доведе обставини про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цих ризиків, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той що зазначений у клопотанні.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, під час досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_5 судом було застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 402 600 грн., яка на час розгляду кримінального провадження в суді, обвинуваченим не внесена.

В судовому засіданні прокурором не наведено переконливі доводи щодо недостатності застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання сторони обвинувачення, як на підставу застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не внесення останнім суми застави, суд не може вважати підставою для зміни застосованого запобіжного заходу на найбільш суровий запобіжний захід, оскільки, як вбачається, з наданої захисником довідки, ОСОБА_5 працює в органах Державної митної служби України та отримав за 2023 рік дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 286 782 грн. 25 коп., що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не перерахував встановлений судом розмір застави з об`єктивних причин.

Однак, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду, що дає суду можливість вважати, що ризик переховування від суду об?єктивно існує.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

З огляду на таке, враховуючи обставини даного кримінального провадження, приймаючи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, має постійне місце проживання в м.Дніпро, для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічний час, з покладанням, обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Такий запобіжний захід є цілком обґрунтованим і адекватним заходом забезпечення кримінального провадження та дозволить запобігти вказаному ризику і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Посилання захисту на застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 в іншому кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд не приймає до уваги, оскільки вид запобіжного заходу, який буде достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, судом вирішується з урахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 8 150 405 грн. 63 коп., з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без задоволення, та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з покладанням обов?язків, передбачених ст.194 КПК України.

До суду представником Державної митної служби України подана скарга на протиправні дії та рішення старшого слідчого у кримінальному провадженні. В обгрунтування скарги зазначено, що постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтав, від 26.06.2023 Державну митну службу України визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000840. Держмитслужба вважає вказану постанову протиправною, оскільки вона винесена з порушенням вимог ст.55 КПК України, так як Держмитслужба не подавала заяву про залучення її в якості потерпілої особи в кримінальному провадженні та не надавала згоду на таке визнання. Крім того, відповідно діючого законодавства митний орган має право проводити перевірки та донараховувати обов`язкові платежі, якщо у подальшому було виявлено порушення закону. В рамках вказаного провадження до митних органів не надходила інформація від правоохоронного органу, що декларантом ТОВ «42ОІЛ» заявлено товар, який не відповідає коду УКТ ЗЕД , у зв`язку з чим виникла б потреба у проведенні перевірки обставин здійснення митного оформлення зазначеного товару з викладенням відповідних висновків митного органу, до компетенція якого відноситься контроль правильності кваліфікації товарів. На підставі викладеного, Держмитслужба вважає відсутніми підстави для визнання її в особі її керівника потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0000840 та просить постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, про визнання особи потерпілою від 26.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000840 скасувати.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним скаргу представника Державної митної служби України залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно ч.2 ст.303 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не зазначені в ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Як вбачається зі скарги вона грунтується на документах, оригінали яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження, які суду не наданні, і можуть бути надані під час судового розгляду справи. Крім цього, зазначені питання в скарзі судом можуть бути перевірені тільки під час судового розгляду кримінального провадження і вказаним обставинам суд може надати оцінку підчас оцінки доказів при постановлені остаточного рішення по справі у сукупності з іншими доказами.

На підставі викладеного суд вважає необхідним скаргу представника Державної митної служби України залишити без задоволення.

Прокурором в інтересах Державної митної служби України подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь Державної митної служби України майнової шкоди у розмірі 5 631 287 грн. 76 коп., по якій він просив відкрити провадження.

Вивчивши подану позовну заяву, суд встановив, що позовна заява подана з додержанням вимог, викладений в статтях 175-177 ЦПК України, і по ній може бути відкрите провадження з долученням її до матеріалів кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.175-177 ЦПК України, ст.ст.314-316 ст.ст.176-178, 181, 182, 183, 194, 200, 303, 333, 370, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору залишити без задоволення.

Призначити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, до розгляду у судовому засіданні на 15 год. 00 хв., 03 квітня 2024 року.

Розгляд справи проводити у відкритому судовому засіданні одноособово суддею, з викликом учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 8 150 405 грн. 63 коп., - залишити без задоволення.

Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, які він зобов`язаний буде виконувати, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, протягом періоду часу з 21 години вечора до 06 години ранку;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш обтяжливий запобіжний захід, а також на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали два місяці, тобто до 27 травня 2024 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Відділення Поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Скаргу представника Державної митної служби України про скасування постанови старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпро) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, про визнання особи потерпілою від 26.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000840 залишити без задоволення.

Відкрити позовне провадження за позовом прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури в інтересах Державної митної служби Україна про стягнення з ОСОБА_5 на користь Державної митної служби Україна майнової шкоди у розмірі 8 150 405 грн. 63 коп. та долучити позов до матеріалів кримінального провадження.

Копії позовних заяв та додані документи вручити учасникам кримінального провадження.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копій позовних заяв для подання відзиву на позовні заяви. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень, які мають відповідати вимогам частини третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує цивільний позов за наявними матеріалами.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська