Справа № 521/7362/21
Номер провадження:1-кп/521/437/24
У Х В А Л А

13 березня 2024 року м. Одеса

Малиновським районним судом м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 25.03.2021 р. за № 0000206відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР 25.03.2021 р. за № 0000206відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 16.03.2024 року.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому виходячи з наступного.

При вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою; раніше судимого.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідка та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду є те, що останній в силу суворості міри покарання та усвідомлюючи вчинення кримінального правопорушення під час непогашеної судимості може покинути місце проживання.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може впливати на потерпілу та свідків, щоб вони надали чи змінили покази на його користь, оскільки йому відомо місце їх проживання, а також потерпіла та свідки судом ще не допитані.

Окрім того, оскільки ОСОБА_4 не працює, постійного джерела прибутку та місця проживання не має, раніше неодноразово судимий, за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, знов вчинив кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.2 ст.187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 вчинить інше кримінальне правопорушення, з метою ухилення від покарання за вчинений злочин, може без перешкод залишити теперішнє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню обвинуваченим ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, судом не встановлено.

Зважаючи на положення ст. 183 КПК України, вважаю за можливе не визначати розмір застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 331, 350, 372, 534 369-372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити на 60 днів строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 60 (шістдесят) днів, і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 13.03.2024 року по 11.05.2024 року, включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1