Провадження № 1-кп/127/416/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000169 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки с. Конатківці Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою спеціальною освітою, неодруженої, пенсіонерки за віком, раніше несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи обізнаною про те, що наразі на всій території України діє правовий режим воєнного стану, 02.04.2024 приблизно о 12 год 30 хв, перебуваючи в приміщенні магазину «Грош Експрес», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , помітила на столі жіночий гаманець торгової марки «GL (Geniune Leather)», який належить потерпілій ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, викрала жіночий гаманець торгової марки «GL (Geniune Leather)», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи становить 643,50 грн, у якому знаходилися мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «11 Lite 5G NE», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи становить 6771 грн; грошові кошти в сумі 170 грн та 10 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 390,75 грн); особисті документи ОСОБА_5 , а саме: 2 документи у виді пластикової картки на ім?я ОСОБА_5; документ на іноземній мові на ім?я ОСОБА_8; банківські картки, емітовані АТ КБ «ПриватБанк № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; банківська карта «SEB» № НОМЕР_5 ; візитні та дисконтні картки різних закладів; паперові листки із рукописними текстами, які для потерпілої ОСОБА_5 матеріальної цінності не становлять.

В подальшому, ОСОБА_4 вийшла із приміщення магазину «Грош експрес» та залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7975,25 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не оспорювала час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим їй злочином, свою вину визнала у повному обсязі, підтвердила обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодилася з кваліфікацією її дій. Зокрема, повідомила, що про вчинене щиро шкодує та просила суд її суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак в письмовій заяві просила проводити розгляд кримінального провадження без її участі. Також в заяві зазначила, що будь-який претензій до обвинуваченої не має.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченої, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність її позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення її права оскаржити в апеляційному порядку визнані нею обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченою вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив застосувати до обвинуваченої положення ст. 75, 76 КК України; потерпіла у письмовій заяві зазначила, що при обранні міри покарання покладається на розсуд суду; обвинувачена просила її суворо не карати); відношення обвинуваченої до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином); особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (умисний корисливий злочин, який вчинено в умовах воєнного стану); особу обвинуваченої (пенсійного віку, раніше несудима, за місцем реєстрації та проживання характеризується з позитивної сторони, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченою факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

За вищевикладених обставин, проаналізувавши поведінку обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи дані щодо її особи, а саме: пенсійний вік, відсутність судимостей та позитивну характеристику за місцем реєстрації та проживання, а також наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора та думку потерпілої, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченої та її перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, а також для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Початок іспитового строку обвинуваченій необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

В межах даного кримінального провадження обвинуваченій запобіжний захід не обирався.

Розмір процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи № 1307/24-21 від 15.04.2024 складає 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн 20 коп.

За змістом ч. 1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 є пенсіонеркою за віком та має повних 73 роки суд вважає можливим повністю звільнити її від сплати процесуальних витрат та компенсувати їх за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 185 КК України, ст. ст. 100, 119, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи № 1307/24-21 від 15.04.2024 в розмірі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн 20 коп. та компенсувати їх за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2024 по справі № 127/11378/24 на майно, яке вилучене від час огляду 02.04.2024 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: гаманець темно-зеленого кольору марки «GL»; мобільний телефон марки «Xiaomi 11 Lite SG NE», в корпусі синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , із сім-картою НОМЕР_8 , у прозорому силіконовому чохлі; грошові кошти в сумі 170 грн: одна банкнота номіналом 100 грн, с/н МР5126614; одна банкнота номіналом 50 грн, с/н AБ5717074 ; одна банкнота номіналом 20 грн, с/н АК6818289; одна банкнота номіналом 10 доларів США, с/н В60251888В ; банківська картка «Приват банку» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Приват банку» № НОМЕР_3 ; банківська картка «Приват банку» № НОМЕР_4 ; банківська картка «SEB» № НОМЕР_5 на ім?я ОСОБА_5 ; документ на іноземній мові у вигляді пластикової картки на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ще один документ на іноземній мові у вигляді пластикової картки на ім?я ОСОБА_5; документ на іноземній мові у вигляді пластикової картки на ім?я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; візитки та дисконтні картки різних закладів; паперові листки із рукописними текстами.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000169, а саме:

-гаманець темно-зеленого кольору марки «GL»; мобільний телефон марки «Xiaomi 11 Lite SG NE», в корпусі синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , із сім-картою НОМЕР_8 , у прозорому силіконовому чохлі; грошові кошти в сумі 170 грн: одна банкнота номіналом 100 грн, с/н МР5126614; одна банкнота номіналом 50 грн, с/н AБ5717074 ; одна банкнота номіналом 20 грн, с/н АК6818289; одна банкнота номіналом 10 доларів США, с/н В60251888В , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити у володінні власника;

-банківська картка «Приват банку» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Приват банку» № НОМЕР_3 ; банківська картка «Приват банку» № НОМЕР_4 ; банківська картка «SEB» № НОМЕР_5 на ім?я ОСОБА_5 ; документ на іноземній мові у вигляді пластикової картки на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ще один документ на іноземній мові у вигляді пластикової картки на ім?я ОСОБА_5; документ на іноземній мові у вигляді пластикової картки на ім?я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; візитки та дисконтні картки різних закладів; паперові листки із рукописними текстами, що поміщені до спецпакету НПУ № 7355505 і відповідно до квитанції № 43 від 23.04.2024 зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області та належать ОСОБА_5 - повернути власнику;

-DVD-R-диск із відеозаписом з камер відеоспостереження, якими облаштований магазин «Грош експрес», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-DVD-R-диск із відеозаписом з камер відеоспостереження, якими облаштований магазин «Сільпо», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: