У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 18.03.2024 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

підозрюваний ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

( в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів в системі «EasyCon» )

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги підозрюваного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 18.03.2024 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки 19 січня 2024 року слідчим суддею було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали про обрання запобіжного заходу. Копію повного тексту ухвали слідчого судді він отримав 26.01.2024 року безпосередньо у ДУ « Миколаївській слідчий ізолятор», та 29.01.2024 року звернувся з апеляційною скаргою.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог КПК.

Звертає увагу, що під час затримання та обрання запобіжного заходу було грубо порушено його право на захист, оскільки йому не було надано державного захисника, а на залучення самостійно захисника в нього немає коштів.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зауважує, що сама ступінь тяжкості інкримінованого злочину, не може бути підставою для обрання відносно особи найсуворішого запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 від 14.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

За версією органу досудового розслідування,матрос ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у тимчасовому місці дислокації підрозділу роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, з метою ухилення від обов`язків військової служби, прийнявши під розпис до виконання, доведений до нього 10.11.2023 близько 10 год. 00 хв. командиром роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_8 та, у подальшому, цього ж дня 10.11.2023 близько 16 год. 00 хв., заступником командира роти морської піхоти з морально-психологічного забезпечення 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_9 бойовий наказ командира роти морської піхоти НОМЕР_2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_8 від 10.11.2023 № 170, а саме: «Здійснити переміщення з району очікування в район накопичення особового складу. Для організації переправи увійти в взаємодію з комендантом переправи та не пізніше 03:00 11.11.2023 приступити до завантаження особового складу на десантно-висаджувальні засоби. Вести наступ у напрямку (…), використовуючи результати вогневого ураження противника артилерією бригади, штурмової авіації, розгромити підрозділи 2мсб 28мсп 70мед противника, що обороняються по рубежу (…), оволодіти рубежем: 100м північніше згину дороги півд.-зах. околиці (…), зах. околиці (…), не зупиняючись продовжити наступ та до кінця доби оволодіти рубежем (…)», прямо виразив небажання виконувати наказ прямого начальника, що супроводжувалось усною та письмовою відмовами, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказу та небажання його виконувати, тобто відкрито відмовився виконати наказ.

19.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді, за результатами розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу була постановлена 19 січня 2024 року. Апеляційна скарга на зазначене рішення подана ОСОБА_5 29 січня 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів судового провадження судовий розгляд клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відбувся 19 січня 2024 року за участю підозрюваного, того ж дня слідчим суддею в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Проголошення повного тексту ухвали було призначено на 24.01.2024 року. Відповідно до наявних в матеріалах провадження розписок, повний текст ухвали слідчого судді підозрюваний ОСОБА_5 отримав 26.01.2024 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає таку скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таким чином, з метою дотримання права на доступ до суду, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та поновити йому процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.01.2024 року.

Що стосується прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Як вбачається з наданих прокурором документів, у кримінальному провадженні № 0000189 стосовно ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 283 КПК України закінчене досудове розслідування. 11 лютого 2024 року прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 направлено обвинувальний акт для розгляду до Снігурівського районного суду Миколаївської області. Про вказані обставини колегії суддів стало відомо після надання прокурором відповідних відомостей, які надійшли до канцелярії суду 13 лютого 2024 року.

Таким чином, після відкриття апеляційного провадження суду стали відомі обставини, що є перешкодою для апеляційного розгляду по суті поданої апеляційної скарги підозрюваного, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК України кримінальним провадженням визнається досудове розслідування та судове провадження.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, окрім іншого, направленням до суду обвинувального акту.

Положення пункту 24 частини 1 статті 3 КПК України визначають, що судовим провадженням визнається кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, з аналізу вказаних положень КПК України можна дійти висновку про впорядкованість кримінального провадження, його стадійність, що в свою чергу, обумовлює встановлений порядок вчинення процесуальних дій на кожній стадії.

Зокрема, нормами глави 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» визначено як перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскарженні «під час досудового розслідування» (стаття 303 КПК України), так і перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені «під час досудового розслідування», зокрема, ухвал про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (стаття 309 КПК України).

Використання в цій главі КПК України словосполучення «під час досудового розслідування» дає підстави стверджувати про те, що вказані дії, в тому числі апеляційне оскарження ухвал слідчого судді, може здійснюватися виключно на стадії досудового розслідування, тобто до направлення обвинувального акту до суду.

Передбачені процесуальними нормами обмежені строки досудового розслідування обумовлюють необхідність термінового вирішення питань під час досудового розслідування, у зв`язку з чим КПК України встановлює скорочені строки розгляду заяв та скарг на даній стадії, в тому числі апеляційних скарг на ухвали слідчого судді. Зазначене зумовлене необхідністю оперативного здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні саме на стадії досудового розслідування, виходячи з засад цієї стадії провадження. Закінчення ж цієї стадії завершує здійснення функції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, яка реалізується слідчими суддями та судами апеляційної інстанції в порядку оскарження ухвал слідчих суддів, з чим відповідно відпадає необхідність в оперативності такого судового контролю.

У разі направлення обвинувального акта до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в том числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акта до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Вказане дає підстави для висновку, що статтею 309 КПК України обмежено апеляційний перегляд ухвал слідчого судді такою умовами як вид ухвали слідчого судді та стадією кримінального провадження (під час досудового розслідування).

Отже розгляд і вирішення питань, передбачених главою 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», як і перегляд судових рішень, прийнятих за результатами такого розгляду, можуть відбуватися лише під час досудового розслідування, і мають бути припиненими із закінченням стадії досудового розслідування, оскільки невиконання цих вимог може призвести до порушення принципу правової визначеності через вирішення тотожного питання різними судами однієї інстанційності в тому ж кримінальному провадженні.

Як слідує із наданих прокурором документів, станом на час проведення судом апеляційної інстанції судового засідання 15 лютого 2024 року стадія досудового розслідування у кримінальному провадженні, № 0000189 стосовно ОСОБА_5 , закінчена. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 спрямовано до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Відтак, суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості розглядати по суті апеляційну скаргу на судове рішення слідчого судді після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, незважаючи на факт призначення апеляційного розгляду скарги.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини закінчення досудового розслідування на час апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, з урахуванням висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду по справі №569/17036/18 від 19 лютого 2019 року, застосовуючи засаду кримінального провадження - законність, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Поновити підозрюваному ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2024 року, щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді