ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/664/24 Справа № 202/3255/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000260, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого арешт майна у кримінальному провадженні № 0000260 та накладено арешт на предмет схожий на складний ніж поміщений до с.п. War 1505565 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що клопотання в частині накладення арешту на предмет схожий на складний ніж поміщений до с.п. War 1505565, підлягає задоволенню, оскільки зазначені предмети містять відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, може містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Зазначає, що слідчий просить накласти арешт на Iphone 14 ProMax imei НОМЕР_1 , який поміщено до с.п. PSP1085879, грошові кошти в розмірі 3630 (три тисячі шістсот тридцять) гривень, зв`язку ключів, поміщену до с.п. PSP 1085877 з метою забезпечення збереження речових доказів, проте належним чином не обґрунтовує те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

Вказує, що слідчий не конкретизує, яким саме ознакам речового доказу відповідає вищезазначений мобільний телефон, грошові кошти та ключі та наявність яких саме обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 КПК України, сторона обвинувачення має намір доводити за допомогою цих речових доказів, з огляду на об`єктивну сторону кримінальних правопорушень, які розслідуються у межах цього кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вилучене майно має значення речового доказу, оскільки могло зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та може бути використано як доказ факту чи обставин.

Зазначає, що метою накладення арешту на майно є саме збереження речового доказу.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційні скарги, просив їх задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на предмет схожий на складний ніж поміщений до с.п. War 1505565 та відсутності таких підстав для накладення арешту на телефон марки Iphone 14 ProMax imei НОМЕР_1 , який поміщено до с.п. PSP1085879, грошові кошти в розмірі 3630 (три тисячі шістсот тридцять) гривень, зв`язку ключів, поміщену до с.п. PSP 1085877, адже стороною обвинувачення не наведено жодного належного обґрунтування щодо доцільності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, як клопотання прокурора, так і його апеляційна скарга не містять інформації яким саме критеріям ст. 98 КПК України відповідає мобільний телефон марки Iphone 14 ProMax imei НОМЕР_1 , який поміщено до с.п. PSP1085879, грошові кошти в розмірі 3630 (три тисячі шістсот тридцять) гривень, зв`язку ключів, поміщену до с.п. PSP 1085877, та які саме відомості воно містить, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення.

Крім того, стороною обвинувачення не обґрунтовано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні. Зокрема, апеляційний суд звертає увагу, що дане кримінальне провадження здійснюється з приводу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. В той же час, прокурором не зазначено, яке доказове значення щодо даного кримінального правопорушення має вилучений мобільний телефон марки Iphone 14 ProMax imei НОМЕР_1 , який поміщено до с.п. PSP1085879, грошові кошти в розмірі 3630 (три тисячі шістсот тридцять) гривень, зв`язку ключів, поміщену до с.п. PSP 1085877.

Також, ні клопотання, ні апеляційна скарга не містять конкретних відомостей про існування ризиків того, що вилучене майно може бути приховане, пошкоджене, знищене, перетворене чи відчужене. Із вказаного питання клопотання прокурора про арешт майна та апеляційна скарга містять лише цитування норми КПК України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги з доповненнями прокурора суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури Центральної окружної прокуратури м. Дніпра залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000260 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4