Справа № 496/2775/22
Провадження № 1-кп/496/16/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 , який приймає участь в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав та просив продовжити запобіжний захід, з наступних підстав. В клопотанні прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого кримінального правопорушення. Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також у зв`язку з тим, що наявна схильність обвинуваченого до насильства, та наявні ризики відповідно до п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може повторно вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення перебуваючи в суспільстві. В сукупності вищезазначеного, прокурор вважає, що наявні ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та дотримання ним належної поведінки, просить задовольнити клопотання.

Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вважає, що ризики зменшились, свідки допитані, треба давати належну оцінку доводам, просив обрати більш м`який запобіжний захід обвинуваченому у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні захисника підтримав та просив обрати більш м`який запобіжний захід обвинуваченому у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Суд погоджується з доцільністю тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що обраний, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 03.06.2024 року, а до вказаного терміну судове провадження не може бути завершено, також суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, офіційно не працевлаштований, що позбавляє його отримання законних засобів для існування, таким чином може переховуватися від суду, відсутні відомості, що за станом здоров`я він не може утримуватися під вартою, тобто наразі існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у злочині проти життя і здоров`я особи.

Згідно п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, тому підстав для визначення розміру застави суд не вбачає.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи на даний час, а тому, клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 183, 194, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 29.05.2024 року до 27.07.2024 року, включно в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженої службової особі: начальнику Державної установи «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 31.05.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1