Справа № 750/4931/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/186/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_8

власника майна - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Чернігіського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000017 від 08 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Накладено арешт на майно - грошові кошти в сумі 181639,15 грн., розміщені на рахунку, який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , МФО НОМЕР_2 , тел.: НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_9 , а саме: картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 з рахунком ІBAN: НОМЕР_5 .

Зупинено видаткові операції за рахунком, який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» (, юридична адреса: вул. Грушевського буд. 1-Д, м. Київ, 01001) на ОСОБА_9 , а саме: картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 з рахунком ІBAN: НОМЕР_5 .

Накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 10 квітня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 квітня 2024 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить останній, а саме: грошові кошти в сумі 6050 доларів США та 50 Євро однією купюрою.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене в ході проведення обшуку, майно (грошові кошти) можуть містити на собі сліди вчинення злочину та є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, так як зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тому накладення арешту з правообмеженнями у вигляді заборони розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаним майном забезпечить збереження речового доказу, усуне можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а відтак, слідів і доказів кримінального правопорушення.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_9 , це кошти, які були виділені для відновлення пошкодженого житлового будинку, а валютні кошти були придбані її чоловіком за грошові кошти зняті з його власного рахунку. Вважає, що слідчим невмотивовано утримуються грошові кошти, причетність яких до кримінального правопорушення не встановлено, як і не встановлено використання грошових коштів в протиправній діяльності, тому подальша заборона користування вилученими грошовими коштами є неспівмірним обмеженням права приватної власності.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_8 , щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано не в повному об`ємі.

Згідно матеріалів провадження в провадженні СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження за №0000017 від 08 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В межах досудового розслідування вище зазначеного кримінального провадження, 10 квітня 2024 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить останній, була виявлена інформація із застосунку «Дія» та « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - вилучена шляхом фотографування та виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 6050 доларів США (60 купюр номіналом 100 доларів США та 1 купюра номіналом 50 доларів США) та 50 Євро однією купюрою, які були поміщені до спеціального пакету WAR1678901

При огляді інформації із застосунку «Дія» та « ІНФОРМАЦІЯ_2 » встановлено, що у ОСОБА_9 наявна картка АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 з рахунком ІBAN: НОМЕР_5 , на якому наявні грошові кошти у сумі 181639,15 грн., нараховані в рамках програми «єВідновлення» Різниця між сумою нарахованої компенсації та залишку на картковому рахунку складає 77809,35 грн., що свідчить про їх витрачання.

Постановою слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 10 квітня 2024 року, вилучені в ході обшуку речі визнані речовими доказами.

Як встановлено апеляційним судом, за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження встановлено, що слідчим суддею належно не перевірено майно, на яке орган досудового розслідування просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження.

Так, як вбачається з клопотання слідчого, останній просив, зокрема, накласти арешт на грошові кошти в сумі 6050 доларів США (60 купюр номіналом 100 доларів США та 1 купюра номіналом 50 доларів США) та 50 Євро однією купюрою.

В свою чергу, посилаючись у клопотанні, що вилучене майно грошові кошти є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000017 від 08 лютого 2024 року та наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для його арешту, слідчий та прокурор, який погоджував клопотання, повинні були зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, жодних доказів того, що вилучене майно, а саме грошові кошти в сумі 6050 доларів США (60 купюр номіналом 100 доларів США та 1 купюра номіналом 50 доларів США) та 50 Євро однією купюрою є предметом та доказом у даному кримінальному провадженні, в матеріалах провадження не міститься. Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого та зазначено про не встановлення джерела їх походження, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування щодо процесуальної необхідності накладення арешту на вказані грошові кошти вилучені в ОСОБА_9 , виходячи з підстав накладення такого арешту, що визначені в клопотанні слідчого.

Так, з аналізу змісту матеріалів, долучених до клопотання слідчого вбачається, що фактично відсутні будь-які докази на його обґрунтування та підтвердження того, що грошові кошти в сумі 6050 доларів США (60 купюр номіналом 100 доларів США та 1 купюра номіналом 50 доларів США) та 50 Євро однією купюрою набуті кримінально - протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому, на підтвердження походження вказаних грошових коштів представником власника майна ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_8 до апеляційної скарги було надано ряд доказів, які підтверджують законність походження вказаних коштів, а саме придбання валюти за рахунок коштів ОСОБА_10 .

Як слідує зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, так і згідно оскарженої ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на грошові кошти, вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 , був лише п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів.

Разом з тим, слідчим у клопотанні не було доведено необхідність накладення арешту на вище зазначені купюри, вилучені з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речових доказів. Клопотання слідчого в контексті мотивації необхідності накладення арешту на вище зазначене майно є безпідставним, оскільки за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження такої необхідності відповідними доказами.

Вилучене майно - грошові кошти в сумі 6050 доларів США (60 купюр номіналом 100 доларів США та 1 купюра номіналом 50 доларів США) та 50 Євро однією купюрою, на переконання апеляційного суду, не відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, слідчим не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2024 року, в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 6050 доларів США та 50 Євро однією купюрою підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом в цій частині нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на грошові кошти в сумі 181639,15 грн., розміщені на рахунку, який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» із зупиненням видаткових операцій по ньому.

Виключно в цій частині, як вважає апеляційний суд, доводи та підстави накладання арешту на майно викладені в клопотанні слідчого, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту доказами на підтвердження того, що обмеження прав власників та користувачів співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Таким чином, апеляційна захисника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017 від 08 лютого 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017 від 08 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно - грошові кошти в сумі 181639,15 грн., розміщені на рахунку, який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , МФО НОМЕР_2 , тел.: НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_9 , а саме: картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 з рахунком ІBAN: НОМЕР_5 .

Зупинити видаткові операції за рахунком, який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк» (, юридична адреса: вул. Грушевського буд. 1-Д, м. Київ, 01001) на ОСОБА_9 , а саме: картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 з рахунком ІBAN: НОМЕР_5 .

В накладенні арешту на грошові кошти в сумі 6050 (шість тисяч п`ятдесят) доларів США, а саме: 60(шістдесят) купюр номіналом 100 доларів США та 1 (одна) купюра номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США та 50 (п`ятдесят) Євро однією купюрою - відмовити та зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_9 вказані грошові кошти.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4