ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/577/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі - ОСОБА_6 ,

за участю прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2021 року за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту. На підставі частини 1 статті 71, частини 3 статті 73 КК України покарання за даним вироком та за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11 березня 2019 року за частиною 1 статті 185 КК у вигляді штрафу ухвалено виконувати самостійно. 24 січня 2022 року Сумським апеляційним судом вирок Ковпаківського районнного суду м. Суми від 09 грудня 2021 року скасовано, за частиною 2 статті 185 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 04 жовтня 2021 року.

Кінець строку відбування покарання 04 жовтня 2024 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що з урахуванням наявності не погашеної заборгованості з процесуальних питань на загальну суми 11880,05 гривень, семи судимостей, зокрема за статтями 185,186,187,190 КК України, наявності середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, зловживання засудженим спиртними напоями та здатності в стані алкогольного сп`яніння вчинити новий злочин, поведінки за весь час відбуття покарання, кількох відмов від застосування заохочувальної норми, як особи, яка не стала на шлях виправлення, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, тому дійшов висновку про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 проситьскасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Посилається на те, що твердження суду про зловживання засудженим спиртними напоями, що збільшує ризик вчинення нового злочину, не відповідає дійсності.

Вказує, що жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за зловживання спиртними напоями до його арешту. Також не має стягнень та зауважень стосовно цього від адміністрації колонії за час відбування покарання. Не перебуває на обліку в наркологічному диспансері.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження, колегія судів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

ОСОБА_8 має ряд судимостей за злочини проти життя та здоров`я та власності, а саме раніше судимий:

1) 19 грудня 2000 року Зарічним районним судом м.Суми за ст.ст. 142 ч.2, 44 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

2) 11 травня 2007 року Ковпаківським районним судом м. Суми за 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 14.05.2010 року умовно - достроково на невідбутий строк 8 місяців 21 день;

3) 23 травня 2013 року Зарічним районним судом м.Суми за ст.ст.187 ч.1, 69, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 2 роки 8 місяців позбавлення волі;

4) 12 травня 2014 року Зарічним районним судом м. Харкова за ст. 190 ч.2 КК України штраф 850 грн.

5) 21.05.2015 року Дзержинским районним судом м. Харкова за ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 23.08.2017 року умовно - достроково на невідбутий строк 1 рік 29 днів.

6) 11.03.2019 року Зарічним районним судом м. Суми за ст. 185 ч. 1 КК України штраф 850 грн.

На даний час засуджений відбуває покарання призначене вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2021 року за частиною 2 статті 185 КК України ОСОБА_8 засуджений до покарання у виді 4 місяців арешту. На підставі частини 1 статті 71, частини 3 статті 73 КК України покарання за даним вироком та за вироком Зарічного районного суду м Суми від 11 березня 2019 року за частиною 1 статті 185 КК у вигляді штрафу ухвалено виконувати самостійно. 24 січня 2022 року Сумським апеляційним судом вирок Ковпаківського районнного суду м. Суми від 09 грудня 2021 року скасовано, за частиною 2 статті 185 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 04 жовтня 2021 року.

Кінець строку відбування покарання 04 жовтня 2024 року.

Відповідно до матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 перебуває у місцях позбавлення волі з 05 жовтня 2021 року. Під час тримання тримання в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 04 травня 2022 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», за час відбування покарання характеризується позитивно. Ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як середній. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання прави трудового розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисциплінарної комісії заохочувався три рази. Разом з тим, засуджений зловживав спиртними напоями та в стані алкогольного сп`яніння здатен вчинити злочин. Даний фактор впливає на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія». Відповідно до статті 126 КВК України прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_8 в державній установі «Темнівська виправна колонія(№100)» заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_10 та довідки про заробітну плату, засуджений з травня 2022 року по вересень 2022 року включно не був працевлаштований, з жовтня 2022 року ар березень 2023 року був працевлаштований до 2 цеху, з квітня 2023 року по серпень 2023 року був працевлаштований до 3 цеху, з вересня 2023 року по теперішній час не працевлаштований.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_8 за весь період відбування покарання засуджений має 3 заохочення, стягнень не має.

Відповідно до довідки, наданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_11 , за вироком суду у засудженого ОСОБА_8 маються процесуальні витрати на користь держави у суму 1 272,40 грн., фізичної особи - 11 457,65 грн. Станом на 09 серпня 2023 року засуджений ОСОБА_8 відшкодував лише частку у сумі 850,00 грн., залишок заборгованості складає 11 880,05 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що питання щодо можливого застосування статей 100, 101 КПК України, за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання було розглянуто комісією установи 19.10.2022 року, рішенням комісії ОСОБА_8 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Питання про застосування статті 82 КК України було розглянуто 05.04.2023 року. Засудженому ОСОБА_8 відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Разом з тим, з характеристики засудженого вбачається, що він неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини, чотири рази відбував покарання у місцях позбавлення волі, двічі звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте після цього продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_8 до систематичного вчинення злочинів, його небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення та про неефективність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для виправлення засудженого ОСОБА_8 .

Колегія суддів наголошує, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов щодо засудженого, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення та недоцільності звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні подання, внаслідок неефективності такого заходу щодо попередження вчинення нових злочинів, оскільки ОСОБА_8 неодноразово засуджувався за вчинення злочинів, та відсутності беззаперечних й переконливих підстав, на підставі яких можна зробити висновок про його виправлення, що підтверджується наведеними вище даними.

Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2023 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-

Судді: