ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000082 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2024 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджене із прокурором та відносно підозрюваного за ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» на строк до 25.04.2024 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України визначений розмір застави 908400.00 грн. та встановлені обов`язки, передбачені ст.194 КПК України у разі її внесення.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного подала апеляційну скаргу із проханням ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що копія клопотання з матеріалами були надані стороні захисту з порушенням вимог ч.2 ст. 184 КПК України, за годину до початку його розгляду, що позбавило їх можливості підготувати заперечення на клопотання, зібрати та надати суду необхідні характеризуючі матеріали стосовно особи підозрюваного, а також матеріали, які б вплинули на визначення розміру застави.

Провадження №11-сс/822/56/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст.422 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Зазначає, що сторона захисту наводила в суді необхідні і достатні аргументи, згідно яких досягнення мети застосування запобіжних заходів повністю може бути забезпечене без застування конкретного запобіжного заходу, шляхом покладання на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, встановлених ч. 5 ст. 194 КПК України

Вказує на відсутність обгрунтованої підозри та відсутність ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України, неспівмірність втручання у права і свободи ОСОБА_7 з потребами досудового розслідування.

ОСОБА_7 позитивно характеризується по місцю проживання; проходив військову службу в Збройних силах України та отримав статус учасника бойових дій; має постійне місце реєстрації та проживання; має на утриманні трьох неповнолітніх дітей; допомагає матері, яка є особою похилого віку; має сталий соціальний статус; займається волонтерською діяльністю, доставляє різного роду гуманітарну допомогу військовим, які знаходяться на передовій, часто їздить за такою допомогою закордон.

Апелянт вказує на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Посилання слідчого судді на наявність ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з огляду на тяжкість вчиненого злочину та невідворотності покарання не узгоджується з позицією ЄСПЛ,оскільки ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Вважає необґрунтованим посилання, що підозрюваний нібито обізнаний у методах незаконного перетину державного кордону України та залишаючись на свободі зможе особисто виїхати за межі України з метою не бути притягненим до кримінальної відповідальності.

Факт такої обізнаності нічим не підтверджено, підозрюваного не було затримано безпосередньо в місці перетину кордону чи при спробі перетину кордону. Навіть пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким підозрюваний ОСОБА_7 нібито надавав інструктаж щодо подій, які будуть з ними відбуватися, не містять жодного підтвердження зазначених обставин, а тому є надуманими.

Просить звернути увагу,що ОСОБА_7 має позитивні характеризуючі фактичні дані, що вказує

на відсутність ризику порушення ним вимог КПК України в спосіб

переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Крім того, звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_7 має право безперешкодного виїзду за кордон України в умовах воєнного стану.

Наразі ОСОБА_7 бажає брати активну участь у кримінальному провадженні з метою спростування підозри та доведення своєї невинуватості у встановленому законодавством порядку.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у

цьому ж кримінальному провадженні апелянт вважає, що такий ризик також є безпідставним і нічим не доведеним, оскільки інші особи, які нібито займалися організацією незаконного перетину вказаних в ухвалі осіб, не встановлені слідством та не мають процесуального статусу в даному кримінальному провадженні

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , згідно їх показів, бачили підозрюваного ОСОБА_7 вперше.

В даному випадку ризик впливу на вказаних свідків відсутній, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 не знайомий з вказаним свідками і йому взагалі нічого про них не відомо.

На думку апелянта, є необгрунтованим ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення

Наявні у підозрюваного судимості є судимостями за вчинення злочинів середньої тяжкості. Підозрюваний не порушував умов звільнення від відбування покарання з випробувальним терміном, не переховувався від органів слідства, а сам факт наявності таких судимостей не є однозначно абсолютними і беззаперечними підставами для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою

Окрім цього, апелянт вважає необгрунтованою ухвалу в частині визначення розміру застави.

Зазначає, що стороною обвинувачення не було аргументовано та не надано жодних доказів, які б впливали на визначення розміру застави, яка згідно норм КПК має бути помірною для підозрюваного, призначена з урахуванням сімейного та майнового стану підозрюваного, та повинна достатньою мірою гарантувати підозрюваним покладених на нього обов`язків .

Матеріалами клопотання не підтверджено майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , який би надавав йому реальну можливість внести заставу в розмірі 908400 гривень, тим більше в 5-денний строк.

Разом з тим через те, що копія клопотання про обрання запобіжного заходу була надана стороні захисту за 1 годину до початку судового засідання, це позбавило сторону захисту можливості підготувати свої доводи та заперечення на клопотання, зібрати на надати суду всі необхідні, на думку сторони захисту, характеризуючі матеріали стосовно особи підозрюваного та матеріали які б вплинули на визначення розміру застави.

Враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, апелянт просить визначити заставу в межах,встановлених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ст.177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається із наданих матеріалів, 26.02.2024 року до ЄРДР внесені відомості за №0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України (а.с.7-8).

27.02.2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України(а.с.36-40)

Згідно підозри, ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами організував незаконне переправлення через державний кордон за грошову винагороду у розмірі від 3000 до 6000 доларів США 8 громадян України- ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ,а саме організував їх посадку 26.02.2024 року всередину причепа автомобіля «МАН TGA»д/н НОМЕР_1 з метою незаконного перетину кордону з України у Молдову ,а також супроводжував вказаний автомобіль на авто «КІА RIO», д/н НОМЕР_2 в напрямку ділянки державного кордону України та Республіки Молдова.

Цього ж дня близько 16.30 год. ОСОБА_7 , рухаючись на автомобілі «КІА RIO» НОМЕР_2 та супроводжуючи автомобіль «МАН TGA» НОМЕР_1 , із причепом, всередині якого знаходились вищевказані особи призовного віку, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, був зупинений прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 0068 п/зн в 7000 метрах до лінії державного кордону України(а.с.49-52)

Надані стороною обвинувачення докази, зокрема: протокол огляду місця події від 26.02.2024,згідно якого був затриманий т/з МАН,у опломбованому причепі якого перебували 8 громадян призовного віку,а поряд із цим авто затриманий автомобіль«КІА RIO», д/н НОМЕР_2 ,яким керував Кишка (а.с.14-18); - повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (а.с.11-13); - протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та протоколи пред`явлення особи для впізнання особи за фотознімками,згідно яких свідки упізнали підозрюваного ОСОБА_7 як особу, яка здійснювала інструктаж щодо незаконного перетину кордону та супроводжувала транспортний засіб, на якому даних осіб перевозили до кордону (а.с.19-35); протокол затримання ОСОБА_7 (а.с.36-40), є достатніми на даний час для висновку про обгрунтованість підозри, чим спростовуються доводи апелянта.

При цьому судова колегія враховує, що факти, які доводять підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального провадження.

Як свідчать матеріали провадження, ОСОБА_7 раніше був судимий за вчинення умисних злочинів.

Зокрема,вироком суду від 20.12.2021 року за ч. 3 ст.15, ч.2 ст.185, до покарання,від якого був звільнений з випробуванням.

Також засуджений вироком від 16.10.2023 року за скоєння тяжкого злочину,яким йому призначене покарання із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Наведені вище докази вказують,що наразі ОСОБА_7 у період іспитового строку обгрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого злочину,в період дії воєнного стану та за попередньою змовою групою осіб.

Викладене свідчить про обгрунтованість існування ризику,що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне провопорушення.

Санкцією ч.3 ст.332 КК України передбачене покарання,зокрема, у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років,яке може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим.

Суворість можливого покарання та тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу,однак безумовно підлягає врахуванню при визначенні виду запобіжного заходу.

Судова колегія також враховує, що підозрюваний є батьком 3 неповнолітніх дітей,у зв`язку із чим має відстрочку від мобілізації(а.с.61) та реальну можливість виїхати за кордон.

Зазначені обставини у їх сукупності свідчать про обгрунтованість ризику,що ОСОБА_7 ,перебуваючи на волі,може переховуватись від слідства та суду.

Реальним є і ризик незаконного впливу підозрюваного з метою уникнення відповідальності на свідків у цьому провадженні,які вказали на ОСОБА_7 як на особу,безпосередньо причетну до незаконного їх переправлення через кордон.

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_9 вбачається,що чоловік,якого він потім упізнав під час слідчої дії як ОСОБА_7 ,погрожував йому та іншому свідку фізичною розправою,якщо свідки нададуть покази щодо нього правоохоронним органам.(а.с.19-24)

Належить також врахувати,що особи,за попередньою змовою із якими ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину,наразі слідством не встановлені та перебувають на волі.

Із врахуванням наведених обставин слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку,що більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання встановленим ризикам.

Дані про особу підозрюваного,який є батьком трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, позитивно характеризується,є учасником бойових дій, займається волонтерською діяльністю не є,зважаючи на встановлені ризики, підставою для пом`якшення запобіжного заходу.

У справі відсутні відомості,що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватись у СІЗО.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб особа не мала бажання сховатися.

Оспорюючи судове рішення в цій частині,захисник посилалась на те,що сторона захисту не мала достатнього часу,щоб надати слідчому судді докази,які би вплинули на визначення розміру застави.

Під час апеляційного розгляду захисник надала суду документи про те,що ОСОБА_7 не зареєстрований як підприємець та не має майна у власності.

Разом із тим,такі обставини не перешкоджають підозрюваному,який офіційно не працює,утримувати неповнолітніх дітей,натомість можуть свідчити на користь висновку,що ОСОБА_7 отримує доходи із незаконних джерел.

Із показань свідка ОСОБА_9 (а.с.19-24) вбачається,що за незаконне переправлення його через кордон він повинен був сплатити 6 тис доларів,із яких реально сплатив 4500 доларів,а іншу суму повинен був передати після перетину кордону.Також свідок повідомив,що ОСОБА_7 сказав йому та іншому свідку нікому не повідомляти про кошти,які свідки вже сплатили.Викладене може свідчити про причетність підозрюваного до коштів,отриманих від свідків за незаконне переправлення через державний кордон України.

Свідок ОСОБА_10 показав,що оплату за незаконне переправлення через кордон повинен був здійснити після перетину кордону(а.с.28-32),що також вказує на корисливий мотив осіб, причетних до вчинення цього злочину згідно підозри.

Судова колегія вважає,що тяжкість злочину,який, за підозрою, вчинений з корисливих мотивів,у період дії воєнного стану з метою незаконного переправлення за кордон осіб призовного віку,які зобов`язані здійснювати захист держави від незаконного вторгнення,реальна можливість для підозрюваного залишити межі України,ухилившись такими чином від слідства та суду,свідчать у сукупності,що застава у визначених в п.2 ч.5 ст.182 КПК України межах не буде достатнім запобіжником задля забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підстав вважати,що визначений слідчим суддею розмір застави буде завідомо непомірним для підозрюваного,судова колегія не вбачає та вважає,що перспектива втрати такого розміру застави буде належною гарантією задля запобігання встановленим ризикам.

Підстав для скасування судового рішення немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справа та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3