УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурораКиївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000340 від 06.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вище вказане клопотання прокурораКиївської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

З матеріалів клопотання вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000340 від 06.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що 07.02.2023 року до поштового відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_1 ), від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 подано митну декларацію № 4592, для здійснення міжнародного відправлення (експорту) з зазначенням опису вантажу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » («Автозапчастини»), до Словаччини.

20.06.2023 року в ході проведення тимчасового доступу до речей та документів на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду

м. Києва від 09.06.2023 року у представників ІНФОРМАЦІЯ_5 , вилучено предмет посилки за митною декларацією №4592, який відповідно до висновку №-0091, являється ланцюгом механізованого досилача, що призначений надсилання снарядів в камору гармати.

Згідно висновку експерта №07/08-2023 від 07.08.2023 року за найменуванням, описом, технічними характеристиками предмет посилки за митною декларацією №4592, відноситься до позиції ML6.a Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого постановою КМУ від 20.11.2003 №1807.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_6 вих.: №5147/33-23 від 27.03.2023 року громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та фізична-особа підприємець ОСОБА_4 в ІНФОРМАЦІЯ_7 , як суб`єкти здійснення міжнародних передач товарів не зареєстровані і дозвільні документи на здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю їм не видавались.

Відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1106 від 05.06.2003 видане ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Так, 07.12.2023 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.11.2023, було проведено обшук, в ході якого вилученого наступні речі та документи: роздруківки формату А-4 на 6 арк. з титульною сторінкою «Танк Т-72 каталог деталей и сборочных единиц»; аркуш формату А-1 з кресленнями та написом в нижньому правому куті «цепь досылателя».

Вказує, що майно на яке необхідно накласти арешт визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Від прокурора ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності. Просить задовольнити клопотання в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце слухання клопотання. Будь-яких заяв до суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000340 від 06.04.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

Встановлено, що 07.02.2023 року громадянином України ОСОБА_4 в порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, через поштове відділення « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_1 , намагався експортувати до країни Словаччина товари, які підлягають державному експортному контролю, а саме «Ланцюг досилача снарядів в гармату танку», який за своїми ознаками відповідає позиції ML6.a Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого постановою КМУ від 20.11.2003 №1807, без будь яких необхідних дозвільних документів ІНФОРМАЦІЯ_9 з зазначенням вантажу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » («автозапчастини»).

Допитаний свідок ОСОБА_5 , яка являється начальником відділу комунікацій з експортних відправлень ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », повідомила, що 11.07.2023 року нею було здійснено телефонну розмову із клієнтом за номером НОМЕР_1 , який вказано в міжнародній експрес накладній 4593. В ході вказаної розмови, клієнт повідомив, що відправлення належить йому та він має бажання повернути відправлення назад. Копію аудіо запису вказаної розмови з клієнтом, яка зберігається у внутрішній системі CRM ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », було вилучено 01.09.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва справа № 760/18700/23 від 18.08.2023 в ході проведення тимчасового доступу у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

Так, на виконання доручення слідчого у вказаному кримінальному провадженні, отримані матеріали оперативно-розшукової діяльності ІНФОРМАЦІЯ_11 , відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1106 від 05.06.2003 видане ІНФОРМАЦІЯ_8 .

07.12.2023 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.11.2023 року, було проведено обшук, в ході якого вилученого наступні речі та документи: роздруківки формату А-4 на 6 арк. з титульною сторінкою «Танк Т-72 каталог деталей и сборочных единиц»; Аркуш формату А-1 з кресленнями та написом в нижньому правому куті «цепь досылателя».

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначила мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням прокурора.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Постановою від 08.12.2023 вилучені предмети визнано речовими доказами, про що слідчим винесено відповідну постанову.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку слідчого судді, прокурором доведено відповідність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, критеріям речового доказу та можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення та його специфіку, вважає є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, про необхідність задоволення внесеного прокурором клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурораКиївської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на речі та предмети, які були вилучені 07.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 з метою збереження речових доказів із забороною права на відчуження, розпорядження та/або користування наступним майном: роздруківки формату А-4 на 6 арк. з титульною сторінкою «Танк Т-72 каталог деталей и сборочных единиц»; аркуш формату А-1 з кресленнями та написом в нижньому правому куті «цепь досылателя».

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1