Справа № 717/124/24
ВИРОК
25.04.2024 селище Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м Чернівці Чернівецької області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта повна загальна середня, непрацююча, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України та ч.1 ст. 366 КК України,
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 , суд -
Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення за таких обставин.
Наказом директора Чернівецької дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» від 21.07.2020 року № 1004-к ОСОБА_3 призначена на посаду начальника відділення поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта». Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність працівника за передані йому підзвітні цінності від 24.07.2020 ОСОБА_3 :
-приймає на себе повну матеріальну відповідальність, як за всі передані їй в установленому порядку ЧД АТ «Укрпошта» підзвіт ЧД АТ «Укрпошта» товарно-матеріальні цінності та грошові кошти згідно з інвентаризаційними описами, так і за всі ті, що будуть надходити їй під звіт протягом дії договору;
-зобов`язується у встановленому порядку і у встановлений термін, згідно з затвердженими формами, подавати звітність про рух товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, переданих їй;
-у випадку виявлення нестачі матеріальних цінностей, грошових коштів, наднормативного природного зменшення, їх псування, або заподіяння збитків з її вини та за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника, він зобов`язується відшкодувати збитки в повному обсязі.
Відповідно до Положення про Відділення поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» на начальник ВПЗ покладається відповідальність за:
-несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за надані послуги ВПЗ;
-недостовірність звітних даних, відомостей та інших матеріалів, підготовлених ВПЗ, не повне оприбуткування грошових сум, що надійшли до каси ВПЗ;
-начальник ВПЗ несе колективну та повну індивідуальну матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду, відповідно до діючого законодавства та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність;
-незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень, обладнання у ВПЗ.
Таким чином, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду начальника відділення поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», в період з 23.07.2020 по 30.11.2021 виконувала організаційно- розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому, відповідно до ч.3 ст.18 КК України, є службовою особою.
На початку жовтня 2021 року, у ОСОБА_3 виник корисливий умисел направлений на привласнення готівкових коштів відділення поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» отриманих за надані послуги та від реалізації товару.
Крім того, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду начальника відділення поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта», будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно- господарські функції, являючись матеріально-відповідальною особою, вчинила службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, за таких обставин.
06.10.2021 року обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи на робочому місці у відділенні поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою приховування факту розтрати нею грошових коштів, внесла до касового звіту по відділенню поштового зв`язку ОСОБА_6 від 06.10.2021 року, який є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості щодо залишку готівки в касі на кінець робочого дня в сумі 279586,49 грн., що не відповідає дійсності, оскільки із вказаної кількості 7800 грн ОСОБА_3 привласнила та використала на власний розсуд.
Також, 11.10.2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи на робочому місці у відділенні поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно, повторно, з метою приховування факту розтрати нею грошових коштів, внесла до касового звіту по відділенню поштового зв`язку ОСОБА_6 від 11.10.2021 року, який є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості щодо залишку готівки в касі на кінець робочого дня в сумі 263884,69 грн, що не відповідає дійсності, оскільки із вказаної кількості 6200 грн ОСОБА_3 привласнила та використала на власний розсуд.
Також, 15.10.2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи на робочому місці у відділенні поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно, повторно, з метою приховування факту розтрати нею грошових коштів, внесла до касового звіту по відділенню поштового зв`язку ОСОБА_6 від 15.10.2021 року, який є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості щодо залишку готівки в касі на кінець робочого дня в сумі грн., що не відповідає дійсності, оскільки із вказаної кількості 3400 грн ОСОБА_3 привласнила та використала на власний розсуд.
Також, 15.11.2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи на робочому місці у відділенні поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно, повторно, з метою приховування факту розтрати нею грошових коштів, внесла до касового звіту по відділенню поштового зв`язку ОСОБА_6 від 15.11.2021 року, який є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості щодо залишку готівки в касі на кінець робочого дня в сумі 324222,35 грн., що не відповідає дійсності, оскільки із вказаної кількості грн ОСОБА_3 привласнила та використала на власний розсуд.
Крім цього, 17.11.2021 року ОСОБА_3 , перебуваючи на робочому місці у відділенні поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою приховування факту розтрати нею грошових коштів, внесла до касового звіту по відділенню поштового зв`язку ОСОБА_6 від 17.11.2021 року, який є офіційним документом, завідомо неправдиві відомості щодо залишку готівки в касі на кінець робочого дня в сумі 239359,35 грн., що не відповідає дійсності, оскільки із вказаної кількості ОСОБА_3 привласнила та використала на власні потреби грошові кошти в загальній сумі 103076,56 грн.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 зазначив, що стороною обвинувачення не було зібрано достатньо доказів того, що обвинувачена використовуючи своє службове становище в особистих корисливих інтересах з метою протиправного і безоплатного вилучення чужого майна, яке знаходилося у її правомірному володінні, з наміром в подальшому обернути його на свою користь здійснила привласнення для власних потреб грошових коштів у сумі 103076,56 грн, а тому обвинувачену слід виправдати у вчиненні даного злочину.
Представник потерпілого АТ «Укрпошта» ОСОБА_8 подала до суду клопотання, в якому вказала, що претензій до обвинуваченої ОСОБА_3 немає, розгляд справи проводити у відсутності представника потерпілого.
Таким чином, вина обвинуваченої у вчиненому стверджується її показаннями, показаннями, свідків, висновком експерта та вказаними вище письмовими доказами, дослідженими судом.
Обвинувачена ОСОБА_3 вину визнала частково та дала показання, що за ч.2 ст.191 КК України вину не визнає повністю, а за ч.1 ст.366 Кк України визнає вину повністю. Дійсно у дати, вказані в обвинувальному акті вона на робочому місці у відділенні поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_2 вносила до касових звітів по відділенню поштового зв`язку ОСОБА_6 завідомо неправдиві відомості щодо залишку готівки в касі на кінець робочого дня в сумах, зазначених в обвинувальному акті, що не відповідало дійсності, так як з цієї суми вона привласнила для передачі в позику ОСОБА_9 на лікування його онкохворої дружини грошові кошти в загальній сумі 103076,56 грн. Тобто вона не мала наміру не повертати кошти, а тимчасово їх запозичила для допомоги своїм сусідам. Вона їх не привласнила, а коли виявили нестачу під час ревізії, вона протягом незначного терміну повернула всі кошти в касу АТ «Укрпошти в Кельменцях, так як ОСОБА_9 не повернув її позичені гроші. Вона звернулася до суду і рішенням суду з нього стягнуто борг. Кошти вона брала протягом жовтня та листопада 2021 року при цьому вона, як матеріально відповідальна особа власноручно оформляла касові звіти в яких зазначала неправдиві дані про фактичні залишки коштів в касі. Всі кошти вона передавала ОСОБА_9 , а для себе ці кошти не залишала. Вона знала ОСОБА_9 та його дружину тривалий час і через те, що його дружина хворіла та на його прохання брала кошти з каси та позичала йому. При цьому вона не оформляла дані кошти, як поворотну фінансову допомогу. Вона визнає вину в тому, що вносила неправдиві відомості у документи, але вона не привласнювала кошти для особистих потреб та не мала умислу на це. Раніше вона не допускала жодних порушень, в неї були ревізії, які не виявляли недоліків. Вона щиро жалкує про вчинене службове підроблення, розкаюється у вчиненому.
Свідок ОСОБА_11 дала суду показання, що з листопада 2021 року її призначили начальником ОСОБА_12 , а до того вона була листоношою. Начальником на той час була ОСОБА_3 . Одного дня вони прийшли на роботу бачили ревізора ОСОБА_13 . Вони взяли гроші і пішли видавати різні виплати. Потім їм повідомили про необхідність повернутися на роботу і повідомили, що виявлено недостачу. Коли вони отримували кошти, то був перевіряючий. Наступного дня приїхала ОСОБА_14 та сказала, що вона буде виконувати обов`язки начальника відділення, а ОСОБА_3 пішла у відпустку. 04.12.2021 року коли її призначили начальником, то облік почали з «нуля». Коли був ревізор, кошти листоношам видавала ОСОБА_3 . З нею в усіх листонош були нормальні стосунки, конфліктів не було. Доступ до каси мала лише ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_15 дала суду показання, що вона працювала листоношою у ВПЗ ОСОБА_6 та дала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_16 дала суду показання, що 17.11.2021 року в селі Зелена у ВПЗ була планова перевірка, де працював їхній ревізор ОСОБА_10 , який повідом про нестачу великої суми коштів. Вони приїхали в с. Зелена і ОСОБА_3 пояснила їм, що кошти витратила на власні потреби та зобов`язується їх повернути. Була виявлена нестача коштів в сумі приблизно 80 тисяч грн.. та нестача товарно матеріальних цінностей на суму приблизно 22 тис. грн. Потім було проведено службове розслідування і вона була членом комісії. під час службового розслідування перевірені всі документи. До касового звіту були додані всі підтверджуючі документи і розбіжностей у звітах не було, а була нестача грошових коштів в касі. ОСОБА_3 пояснила, що кошти понад ліміт вона не відправляла в головну касу і залишала в себе. Доступ до каси мала лише ОСОБА_3 02.12.2021 року вона відшкодувала 18 тисяч гривень, а 05.12.201 року решту суми 85 тис. грн. при цьому кошти, видані на руки листоношам було враховано. Ця подія сталася 17.11.2021 року
Свідок ОСОБА_7 дав суду показання про те, що у вересні 2021 року він просив у обвинуваченої ОСОБА_3 позичити йому 130-120 тис. грн. на лікування онкохворої дружини для проведення хіміотерапії. Сказала, що таких грошей немає, але пізніше позичила йому 110 тисяч грн. вона мені дала цю суму за 5-6 разів, а він видав їй розписку, що отримав гроші в борг та мав їй повернути. На даний час він повернув її 60 тис. грн. так як в нього не було коштів, то борг з нього стягнула ОСОБА_3 в судовому порядку. Пізніше він дізнався, що вона ці гроші взяла на свої роботі. Його дружина померла 22.04.2022 року і на її лікування він витратив десь 220 тис. грн. Коли він писав розписку, то при цьому була присутня ОСОБА_17 . Гроші передавала в нього вдома і розписку він записав на 110 тис. грн..
Свідок ОСОБА_18 дав суду показання про те, що він є чоловіком обвинуваченої ОСОБА_3 він дізнався про все після ревізії на роботі в дружини. Вона пояснила, що позичила гроші ОСОБА_19 на лікування його онкохворої дружини. В них був конфлікт, він хотів розлучитися і дружина поїхала за кордон на роботу щоб повернути борги. ОСОБА_20 живе недалеко він них. Він його знає приблизно 6-7 років. Суму боргу в 110 тис він обіцяв повернути.
Свідок ОСОБА_21 дала суду показання про те, що вона була присутня при тому, як ОСОБА_20 писав розписку, що він має повернути обвинуваченій ОСОБА_3 110 тис грн.., які він позичав на лікування своєї дружини ОСОБА_22 . Розписку писав в листопаді 2021 року, а його дружина померла в квітні 2022 року.
З наказу (розпорядження) №1005-к від 21.07.2020 року Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» про прийняття на роботу вбачається, що з 24.07.2020 ОСОБА_3 було прийнято на роботу начальником відділення зв`язку поштового зв`язку «Зелена» Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта».
З договору про повну матеріальну відповідальність від 24.07.2020 року між керівником Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» директора ОСОБА_23 та обвинуваченою ОСОБА_3 , як начальником відділення поштового зв`язку «Зелена» Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта вбачається, що обвинувачена ОСОБА_24 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність про всі надані та які будуть надходити під звіт протягом дії даного договору товарно матеріальні цінності та грошові кошти.
З акта службового розслідування за фактом привласнення грошових коштів начальником відділення поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта» від 02.12.2021 року вбачається, що внаслідок невиконання обвинуваченою ОСОБА_3 норм чинного законодавства в частині ведення касових операцій та посадових обов`язків начальника відділення поштового зв`язку обвинувачена ОСОБА_3 привласнила грошові кошти у сумі 103076,56 грн.
З рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10.11.2023 року по справі № 717/1912/23 вбачається, що з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_3 110000 гривень боргу за договором позики від 19.11.2021 року та судові витрати по справі.
З положення про відділення поштового зв`язку Зелена Чернівецької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 була ознайомлена з посадовими обов`язками начальника відділення ОСОБА_6 , в тому числі про ведення касових операцій відповідно до вимог законодавства України (п.4.4.4), організацію зберігання готівкових коштів та основних засобів, закріплених за ВПЗ (п.4.4.6), виконання та документальне супроводження усіх процесів, пов`язаних з наданням фінансових послуг, інкасацією ВПЗ, наявністю готівки, дотримання лімітів каси, товарообігом, а також з відповідальністю за несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за надані послуги ВПЗ, недостовірність звітних даних, неповне оприбуткування грошових сум, що надійшли до каси ВПЗ, по повну індивідуальну матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду відповідно до законодавства та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (п.4.6.3. 4.6.4, 4.6.5.)
Як встановлено в судовому засіданні обвинувачена на час вчинення кримінального правопорушення перебувала на посаді начальника відділення поштового зв`язку «Зелена Чернівецької дирекції АТ «Укрпошта, тобто є службовою та матеріально-відповідальною особою. Закінченим злочин у цій формі визнається з моменту незаконного безоплатного заволодіння майном або подальшої передачі його третім особам. Про корисливі мотиви в діях обвинуваченої свідчать її показання, показання свідків, які були допитані під час розгляду справи, а також виявлення незаконного заволодіння коштами в ході службової перевірки, що також підтверджено висновком експерта, який був досліджений в судовому засіданні.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що вона вчинила привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та за ч.1 ст. 366 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що вона вчинила службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, обставини, що обтяжують покарання відсутні, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, повне відшкодування завданої потерпілому шкоди.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.2 ст. 191 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та за ч.1 ст.366 К України у виді штрафу, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.
Суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді штрафу більш суворим у виді обмеження волі.
Суд вважає, що дане покарання обвинуваченій з врахування вказаних вище обставин, буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.
Підстави до застосування положень ст. 69, ст.75 КК України при призначенні покарання не встановлені, в зв`язку тим, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, належить до корупційних.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні. Витрати на залучення експерта для проведення судової економічної експертизи у кримінальному провадженні становлять 6178 грн. 32 коп.
Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 про відсутність в діях обвинуваченої ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та про відповідність її дій ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК України, але через відсутність істотної шкоди, відсутність в її діях ознак і цього кримінального правопорушення, а також про те, що обвинувачена вчинила тимчасове запозичення майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, яке було ввірене її чи перебувало в його віданні, в умовах крайньої необхідності, а саме для передачі в позику ОСОБА_25 для тимчасового використання ним їх на лікування його онкохворої дружини з подальшим поверненням ним їй коштів, що не може бути визнано протиправним привласненням, так як відсутня мета обернення майна на свою користь, виходячи з такого.
Так, при розтраті чужого майна, яке було ввірене винному чи перебувало у його віданні (частини 1, 2 ст. 191 КК), свідомістю винного має охоплюватися те, що вчинюване ним відчуження, витрачення або споживання є протиправними, а також те, що такими діями він завдає майнової шкоди власнику майна.
Заволодіваючи чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191 КК), особа усвідомлює, що вона обертає на свою користь чи користь інших осіб чуже майно, передбачає спричинення матеріальної шкоди власнику (обумовленої втратою такого майна) та бажає настання цієї шкоди.
Специфіка привласнення та розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем полягає у тому, що майно, яким винний заволодіває, не ввірене йому, не перебуває у його безпосередньому віданні, але внаслідок службового становища суб`єкт злочину має право оперативного управління цим майном. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, корисливим мотивом та метою. Обов`язковими суб`єктивними ознаками привласнення чи розтрати майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний. Тобто корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, у долі яких зацікавлений винний.
Частина 2 ст. 191 КК передбачає кримінальну відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Об`єктом цього злочину є відносини власності. Об`єктивна сторона: привласнення, розтрата чи заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Суб`єкт: тільки службова особа. Суб`єктивна сторона: прямий умисел і корисливий мотив одержання матеріальних благ для себе чи іншої фізичної або юридичної особи.
З об`єктивної сторони ч. 2 ст. 191 КК передбачає три різні форми вчинення злочину: привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем. Привласнення це незаконне безоплатне утримання майна, ввіреного винному, або майна, яке перебуває в його віданні на законній підставі. Розтрата це незаконне безоплатне відчуження, використання, витрачання майна, яке було ввірене винному чи перебувало в його віданні (продаж, дарування, споживання, передача іншим особам тощо). Зловживання службовим становищем як спосіб заволодіння майном означає, що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна. Зловживання службовим становищем це спосіб заволодіння майном. Це означає, що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна.
За ч. 2 ст. 191 КК суб`єкт незаконно вилучає майно з наявних фондів і безоплатно обертає його на свою користь або користь інших осіб, використовуючи для цього службове становище як спосіб такого заволодіння.
Стаття 364 передбачає відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди правам та інтересам. Об`єкт: суспільні відносини, що забезпечують належну діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних і комунальних підприємств, а також їх службових осіб, а додатковий безпосередній об`єкт охоронювані законом права, свободи та інтереси юридичних осіб. Об`єктивна сторона включає три обов`язкові елементи: (1) діяння, яке (а) може бути вчинене шляхом як дії, так і бездіяльності; (б) полягає у використанні особою влади чи своїх службових повноважень; (в) суперечить інтересам служби; (2) наслідки у вигляді істотної шкоди (ч. 1) або тяжких наслідків (ч. 2); (3) причинний зв`язок між зазначеним діянням та його наслідками. Суб`єкт: службова особа. Суб`єктивна сторона: прямий умисел і спеціальна мета одержання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи.
Словосполучення «всупереч інтересам служби» означає, що службова особа ігнорує покладені на неї функції, діє на противагу їм, нехтує службовими обов`язками чи хибно сприймає їх, підриває авторитет владних органів, тобто поводиться незаконно та невідповідно до її статусу.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 191 та ст. 364 КК, мають доволі схожі склади. Обидва склади є матеріальними, тобто в обох випадках суспільно небезпечні наслідки у вигляді матеріальної шкоди є обов`язковим елементом об`єктивної сторони. І в тому, і в іншому випадку суб`єктивна сторона виражається в прямому умислі. І в тому, і в іншому випадку спеціальний суб`єкт службова особа вчиняє дії, спрямовані на використання своїх службових повноважень усупереч інтересам служби для досягнення певної протиправної мети.
Але в першому випадку (ч. 2 ст. 191 КК) ці дії спрямовані на розкрадання майна (привласнення, розтрата, заволодіння), а зловживання службовим становищем є способом розкрадання.
В іншому випадку (ст. 364 КК) зловживання владою або службовим становищем складає самостійний склад злочину навіть без ознак розкрадання, але обов`язково має бути спеціальна мета одержання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи.
Отже, відмінність полягає в тому, що службова особа при скоєнні злочину, передбаченого ст. 364 КК України, зловживаючи своїм службовим становищем, заподіює майнову шкоду власнику при відсутності хоча б однієї ознаки розкрадання чужого майна.
З системного аналізу норм закону встановлено, що у разі, коли зловживання службовою особою своїм службовим становищем виступає способом розкрадання чужого майна, при якому винний незаконно вилучає та безоплатно обертає майно на свою користь чи користь третіх осіб, то такі дії утворюють спеціальний склад зловживання службовим становищем і мають кваліфікуватися за ст. 191 КК України.
У той же час, якщо зловживання службовим становищем не супроводжується розкраданням чужого майна в будь-якій формі, не пов`язано з протиправним вилученням та безоплатним оберненням такого майна у свою власність чи власність третіх осіб, а призводить до набуття іншої вигоди, то ці дії охоплюються диспозицією статті 364 КК України.
Розмежування розтрати чужого майна шляхом зловживання службовим становищем (стаття 191 КК) від зловживання службовим становищем, вчиненим в інтересах третіх осіб із заподіянням істотної шкоди або тяжких наслідків юридичній особі (стаття 364 КК), здійснюється за характером наслідків, способом їх заподіяння та за формою вини.
Зокрема за статтею 364 КК України шкода може полягати як у прямих матеріальних збитках, так і в упущеній вигоді; злочин може вчинятися як шляхом активної поведінки, так і бездіяльності; форма вини при вчиненні цього злочину може бути як умисна, так і необережна - щодо наслідків; майнова вигода винною особою отримується не внаслідок незаконного вилучення та безоплатного обернення на користь третіх осіб майна, а за рахунок незаконного використання майна, тимчасового його вилучення, приховування раніше заподіяних збитків тощо. Також зловживання службовим становищем при вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 191 КК, виступає способом розкрадання чужого майна, а при зловживанні службовим становищем, відповідальність за яке передбачена статтею 364 КК, службова особа не розкрадає чуже майно, а, діючи всупереч інтересам служби і протиправно отримуючи вигоду із свого службового становища, заподіює власникові майнову шкоду».
З викладеного вбачається, що для кваліфікації діяння особи як «розтрата чи привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем» необхідна наявність, зокрема, наступного:
1) для власника цього майна виникають наслідки у вигляді тільки реальної майнової шкоди, прямих майнових збитків, які носять характер нестачі (якщо шкода полягає в упущеній вигоді, то це діяння повинно кваліфікуватися за ст. 364 КК України);
2) повинно відбутися вилучення із активів (фондів) юридичної особи, у якої винна особа обіймає посаду, майна або коштів і передачі їх третім особам (фізичним чи юридичним), фактично забезпечуючи збільшення їх доходів, поліпшення їх майнового становища внаслідок виникнення у них можливості безпосереднього використання незаконно отриманого ними чужого майна (якщо передання майна чи коштів не здійснювалось, то це діяння повинно кваліфікуватися за ст. 364 КК України).
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що в діях обвинуваченої ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, так як вона вилучала із активів (фондів) потерпілого - юридичної особи, у якої обвинувачена обіймала посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, майна та коштів і передала кошти третій особі ОСОБА_7 у власність, (оскільки відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості), фактично забезпечуючи збільшення його доходів, поліпшення його майнового становища внаслідок виникнення у нього можливості безпосереднього використання незаконно отриманого чужого майна, хоча і з метою лікування його дружини.
При цьому суд також вважає, що обвинувачена ОСОБА_3 не перебувала в стані крайньої необхідності через хворобу сусідки, оскільки відповідно до ч.1 ст. 39 КК України не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.
Тобто при бажанні запозичити кошти у юридичної особи для допомоги онкохворій сусідці, обвинувачена ОСОБА_3 могла скористатися поворотною фінансовою допомогою, якою згідно ст.14.1.257 Податкового кодексу України є сума коштів, що надійшла платникові податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Суб`єкт господарювання (підприємство чи підприємець) може як отримувати, так і надавати поворотної фінансової допомоги. Своєю чергою, розмір такої допомоги законодавчо не обмежений.
Проте в матеріалах справи відсутні, а стороною захисту суду не надано належних доказів, які б підтверджували намір обвинуваченої повернути кошти потерпілому, як тимчасово запозичені, зокрема у формі поворотної фінансової допомоги.
Суд відхиляє посилання захисника на показання свідка ОСОБА_7 та рішення суду про стягнення боргу з останнього на користь ОСОБА_3 , як підтвердження факту тимчасового запозичення коштів потерпілого, так як дані докази не є належними, не та не спростовують умисел обвинуваченої на привласнення майна потерпілої особи в інтересах третіх осіб.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191 КК України та ч.1 ст.366 КК України та призначити їй покарання:
за ч.2 ст.191 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_3 призначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді штрафу більш суворим у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту прибуття засудженої до місця відбування покарання або з моменту її затримання для примусового доставлення до місця відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 6178 (шість тисяч сто сімдесят вісім) гривень 32 ( тридцять дві) копійки.
Після набрання даним вироком законної сили заставу в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_18 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1