Справа №127/5911/24
Провадження №1-кс/127/2623/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000128 від 17.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 17.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що полковник ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (далі - КЕВ м. Вінниця) та у силу своїх службових обов`язків та керівних документів, являючись службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою незаконного збагачення третіх осіб за рахунок коштів Державного бюджету України спрямованим на розтрату чужого майна - грошових коштів Держбюджету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання підписав із службовими особами ТОВ «КМГ Груп» () прямий неконкурентний договір № 6114 купівлі-продажу товарів на закупівлю ліжок армійських двоярусних за договірною ціною, що є значно вищою за середньо ринкову, для чого створив організовану групу, залучивши до її складу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в свою чергу є працівниками КЕВ м. Вінниця й виконували незаконні вказівки ОСОБА_6 , на що останні добровільно погодились.

Так, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на розтрату коштів Державному бюджету України в особі КЕВ м. Вінниця, полковник ОСОБА_6 , будучи згідно функціональних обов`язків начальником для ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не маючи законних підстав та жодним чином не обґрунтувавши реальне існування умов, що дають право застосувати пункт 13 постанови КМУ від 11.10.2022 №1178, яким передбачено особливості придбання товарів без застосування відкритих торгів, враховуючи взаємозалежність підлеглих йому працівників, дії яких є необхідними для доведення злочинного умислу до кінця, під особистим контролем дії уповноваженої особи з питань проведення державних закупівель КЕВ м. Вінниця ОСОБА_7 та економіста КЕВ м. Вінниця ОСОБА_8 , організував укладення із ТОВ «КМГ Груп» прямого неконкурентного договору (без використання електронної системи публічних закупівель) на придбання ліжок армійських за договірною ціною, що є значно вищою за середньо ринкову.

Дії та функцій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були заздалегідь розподілені та контролювались ОСОБА_6 , що проявлялось у наданні вказівки ОСОБА_7 , як уповноваженій особі з питань проведення державних закупівель, підготувати документи, необхідні для підписання із ТОВ «КМГ Груп» прямого неконкурентного договору (без використання електронної системи публічних закупівель) на придбання ліжок армійських, а економісту КЕВ м. Вінниця ОСОБА_8 сформувати та затвердити вартість закупівлі однієї одиниці продукції (ліжок армійських) по ціні запропонованою ТОВ «КМГ Груп», що є значно вищою за середньо ринкову.

В подальшому 28.07.2023 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 всупереч вимог ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про публічні закупівлі», п. 13 постанови КМУ від 11.10.2022 №1178 підписали із службовими особами ТОВ «КМГ Груп» прямий неконкурентний договір № 6114 купівлі-продажу товарі на закупівлю ліжок армійських двоярусних, що розроблений ОСОБА_7 за договірною ціною сформованою ОСОБА_8 в сумі 5600 грн за ліжко без ПДВ в кількості 2000 штук на загальну суму 11 200 000 грн. без ПДВ.

Полковник ОСОБА_6 крім створення організованої злочинної групи, як організатор планував, координував і спрямовував зусилля інших учасників групи по вчиненню злочину, що підтверджується перебуванням ОСОБА_6 на посаді начальника КЕВ м. Вінниця, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в його прямому підпорядкуванні.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи як співвиконавці злочину, відповідно до вказівок ОСОБА_6 , безпосередньо приймали участь у вчиненні злочину, здійснювали готування необхідних документів, проводили спілкування з службовими особами ТОВ «КМГ Груп» спрямоване на укладення договору купівлі-продажу ліжок, обговорювали їх завищену вартість, тощо.

Стійкість організованої групи ОСОБА_6 забезпечував за рахунок її стабільного складу, тобто всі учасники були працівниками КЕВ м. Вінниця, централізованого підпорядкування учасників, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності та чіткого розподілу ролей.

Водночас, відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 001/1 від 06.12.2023 ринкова вартість без ПДВ одного ліжка армійського 2-х ярусного, яке відповідає технічним умовам (характеристикам) відповідно до договору купівлі-продажу товарів № 6114 від 28.07.2023 станом на 28.07.2023 складала 3455,57 грн.

У цей же час, згідно висновку судово-економічної експертизи № 18/5 від 12.01.2024 матеріальна шкода (збитки) документально підтверджується Державному бюджету України в особі КЕВ м. Вінниця Міністерства оборони України внаслідок закупівлі «ліжок армійських 2-х ярусних згідно ТУ» у ТОВ «КМГ Груп» в межах договору купівлі-продажу товарів № 6114 від 28.07.2023 з урахуванням ринкової вартості вищезазначеного товару визначеної у висновку судово-товарознавчої експертизи № 001/1 від 06.12.2023 на загальну суму 4 288 860 грн без ПДВ, яка більше, ніж у шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

21 лютого 2024 року ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, українець.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 підтверджується зібраними доказами, а саме:

-рапортом про кримінальне правопорушення;

-протоколом огляду документу від 21.12.2023;

-висновком судово-товарознавчої експертизи від 06.12.2023;

-висновком судово-економічної експертизи від 12.01.2024;

-протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що зумовлює необхідність обрання останньому міри запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які полягають у тому, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків.

Зокрема, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_6 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_6 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Окрім цього, доведеність вини ОСОБА_6 , у вчинені злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в значній мірі базуватиметься на показах свідків, в тому числі показах працівників КЕВ м. Вінниці. З огляду на це ОСОБА_6 , перебуваючи поза умовами ізоляції, намагатиметься здійснювати вплив на свідків для викривлення обставин кримінальних правопорушень на власну користь, у зв`язку з тим, що при призначенні покарання за вчинений злочин судом може бути застосована міра покарання у виді позбавлення волі на значний строк. Усе це вплине на повноту, всебічність розслідування кримінального провадження, у зв`язку з цим існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик незаконного впливу на свідків також є досить обґрунтованим з огляду на те, що підозрюваний працює на посаді начальника КЕВ м. Вінниця. Ця посада наділяє його організаційно-розпорядчими і адміністративними функціями, в тому числі по відношенню до інших працівників відділу, а враховуючи тривалий час роботи в системі Міністерства оборони України, ризик впливу на свідків обумовлюється також можливим авторитетом підозрюваного до інших осіб.

Сформовані під час спільної праці дружні та трудові стосунки, мають зазвичай тривалий характер і формують сталі соціальні зв`язки, що є вагомим фактором для схиляння працівників КЕВ м. Вінниця для дачі показів на користь підозрюваного ОСОБА_6 .

Крім цього, доведеність вини ОСОБА_6 , у вчинені злочину передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в значній мірі базуватиметься на зібраних в ході досудового розслідування документах, які зберігаються в КЕВ м. Вінниця. При цьому підозрюваний ОСОБА_6 є начальником КЕВ м. Вінниця, тобто має безперешкодний доступ до всіх документів КЕВ м. Вінниця, які мають суттєве значення для доведення вини останнього, а отже ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, що полягає у знищенні, прихованні або спотворенні документів є досить обґрунтованим та вмотивованим.

Досудовим розслідуванням установлено, що діями ОСОБА_6 заподіяно шкоду Державному бюджету України в сумі 4 288 860 грн.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, матеріальне становище ОСОБА_6 та неможливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, найбільш дієвим є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах 10 млн. грн.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 10000000 грн.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, просила врахувати заяву трудового колективу та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді поруки.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину не визнав, по суті клопотання підтримав думку адвоката.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його адвоката, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчим управлінням Головного управлінням Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000128 від 17.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно підозри, оголошеної ОСОБА_6 21 лютого 2024 року, останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому організованою групою, в особливо великих розмірах, в період дії воєнного стану.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 , будучи начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, являючись службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корупційного правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, з матеріалів клопотання та пояснень прокурора в судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено групою осіб. На даний час досудовим розслідуванням не розсекречені матеріали НСРД та не повідомлені про підозру усі особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Разом з тим, ОСОБА_6 відомі усі учасники кримінального правопорушення, у зв`язку з чим останній може здійснювати вплив на співучасників вчинення кримінального правопорушення, яким також відомі обставини провадження, переконуючи їх давати неправдиві показання, а також узгоджувати показання між співучасниками, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що підозрюваний має безперешкодний доступ до всіх документів КЕВ м. Вінниця, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі контактні дані свідків у кримінальному провадженні, які зокрема є працівниками КЕВ та перебувають у службовій залежності від останнього, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на даних свідків, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Водночас, ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, щодо обрання підозрюваному розміру застави, який перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Згідно підозри, оголошеної ОСОБА_6 , останній є організатором злочинної групи, який являючись службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою незаконного збагачення третіх осіб за рахунок коштів Державного бюджету України спрямованим на розтрату чужого майна - грошових коштів Держбюджету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом підписання із службовими особами ТОВ «КМГ Груп» прямого неконкурентного договору купівлі-продажу товарів за договірною ціною, що є значно вищою за середньо ринкову, завдав збитків Державному бюджету України, в період дії воєнного стану на суму 4 288 860 грн.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості про його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, умисний корисливий мотив, в період дії воєнного стану, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави в сумі 4000000 грн. здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та є спів мірною з вчиненим кримінальним правопорушенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи, тобто з 20.02.2024 по 19.04.2024 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 4000000 (чотирьох мільйонів) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя