Справа №463/4349/24
Провадження №1-кс/463/3856/24
У Х В А Л А

16 травня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000239 від 13.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000239 від 13.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що постановою дізнавача ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.03.2024 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000239 від 13.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 КК України. Скаржник зазначає, що даним кримінальним правопорушенням їй завдано майнову та моральну шкоду. Вважає дану постанову невмотивованою та необгрунтованою, такою, що порушує права її права, у зв`язку з чим просить її скасувати.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась .

Представник суб`єкта оскарження - ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що таку слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом встановлено, що дізнавачами ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000239 від 13.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

ОСОБА_5 звернулася до дізнавача із вимогою про визнанян її потерпілою, однак отримала оскаржувану постанову, якою у визнанні її потерпілою відмовлено.

Дізнавач дану постанову мотивує тим, що досудовим розслідуванням не встановлено завдання останній майнової чи моральної шкоди.

Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.

Таким чином, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Як зазначається скаржником, вона до органу досудового розслідування не викликалась, пояснення в такої не відбирались, питання завдання шкоди не з`ясовувались.

Тому слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що відмова у визнанні її потерпілою дізнавачем належним чином не мотивована. Зокрема, дізнавач в оскаржуваній постанові обмежився лише констатацією, що завдання майнової та моральної шкоди заявнику не встановлено, діхнавач в оскаржуваній постанові не зазначив які слідчі та інші процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди, та чи встановлював він у заявника факту заподіяння такої шкоди.

Крім цього, слід зазначити, що У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування з зобов`язанням слідчого повторно розглянути заяву.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити .

Постанову дізнавача ВД Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 29.03.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000239 від 13.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1