КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/8820/24 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/4446/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 .

Прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 червня 2024 року клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 днів - до 08 серпня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 02 год. 05 хв. 06 червня 2024 року.

Взято ОСОБА_7 під варту в залі суду та поміщено до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

На підставі пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України підозрюваному застава не визначалась.

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про незаконне тримання, поданої в порядку статті 206 КПК України, - відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на останнього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, на розсуд суду.

Уважає оскаржувану ухвалу невмотивованою, такою, що прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального закону, зокрема статей 14, 177, 178, 187, 194 КПК України, а тому є незаконною і підлягає скасуванню, а застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворим і підлягає заміні на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що жоден ризик, передбачений статтею 177 КПК України ніякими доказами не був доведений.

Зауважує, що процесуальна поведінка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні визнав свою причетність до інкримінованої підозри, надав викривальні покази стосовно інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, повідомив, що розкаюється у вчиненому та готовий понести передбачену законом відповідальність, а також дав згоду на огляд його мобільного телефону та під час невідкладеного обшуку його помешкання видав працівникам поліції наркотичні речовини і обладнання для їх виготовлення, свідчить, що він не бажає переховуватись, впливати на інших учасників даного кримінального провадження та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інше кримінальне провадження.

Посилається на те, що стороною захисту у судовому засіданні було надано підтверджуючі документи, які свідчать про наявність у ОСОБА_7 проблем зі здоров`ям; наявність у нього міцних соціальних зав`язків, оскільки він одружений та має на утриманні двох дочок, які проживають разом з ним.

Також зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою скаргу сторони захисту на незаконне тримання ОСОБА_7 під вартою, не зважаючи на вимоги статті 206 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002177 від 16 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Згідно змісту поданого клопотання, у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці в порушення вимог Законів України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ОСОБА_7 придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін у невстановленій кількості, однак не менше ніж 241,2 г, що становить особливо великі розміри, та помістив за адресою свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим почав його незаконно зберігати з метою збуту.

05 червня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за фактом вчинення кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №002177 від 16 червня 2023 року, який розпочато о 19:46 та закінчено о 20:03.

У подальшому 05 червня 2024 року було проведено невідкладний обшук на підставі частини третьої статті 233 КПК України, який розпочато о 21:32 та закінчено 06 травня 2024 року о 2:05.

Таким чином, 05 червня 2024 року в ході проведення обшуку в період часу з 21 год. 32 хв. по 02 год. 05 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , було вилучено ZIP-пакет (з якого здійснено відбір) з білою порошкоподібною речовиною, яка в своєму складі міститься психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, в особливо великих розмірах, яку ОСОБА_7 , всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15 лютого 1995 року, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ №589 від 03 червня 2009 року незаконно придбав та зберігав за адресою проживання в особливо великих розмірах з метою збуту. Маса відібраної в ході обшуку психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну становить 241,2 г.

Амфетамін, згідно зі Списком № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» «Таблиці ІІ», «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

За вказаним фактом 16 червня 2023 року відомості про вчинення злочину внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002177.

06 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307, частиною третьою статті 311 КК України.

07 червня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0002177 від 16 червня 2023 року про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та скарга захисника ОСОБА_8 на незаконне тримання, подана в порядку статті 206 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 червня 2024 року клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 днів - до 08 серпня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 02 год. 05 хв. 06 червня 2024 року.

Взято ОСОБА_7 під варту в залі суду та поміщено до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

На підставі пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України підозрюваному застава не визначалась.

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про незаконне тримання, поданої в порядку статті 206 КПК України, - відмовлено.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307, частиною третьою статті 307, частиною третьою статті 311 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307, частиною третьою статті 307, частиною третьою статті 311 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а також ОСОБА_7 повідомив, що він дійсно виготовляв (варив) психотропну речовину і отримував за це гроші 2 000 грн за 100 грам виготовленої речовини.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може вчинити інші правопорушення, у матеріалах кримінального провадження відсутні документи щодо офіційного працевлаштування підозрюваного, останній може впливати на свідків, уникати від досудового розслідування та суду.

При цьому, місцевим судом обґрунтовано зауважено, що інкриміноване підозрюваному ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є особливо тяжкими, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на пункт 5 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на процесуальну поведінку ОСОБА_7 , який у судовому засіданні визнав свою причетність до інкримінованої підозри, надав викривальні покази стосовно інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, повідомив, що розкаюється у вчиненому та готовий понести передбачену законом відповідальність, а також дав згоду на огляд його мобільного телефону та під час невідкладеного обшуку його помешкання видав працівникам поліції наркотичні речовини і обладнання для їх виготовлення, а також на дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має проблеми зі здоров`ям та в якого наявні міцні соціальні зв`язки, оскільки він одружений та має на утриманні двох дочок, які проживають разом з ним, не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника, що слідчий суддя не врахував ані його процесуальну поведінку, ані обставини, ані міцність соціальних зав`язків, ані сімейний стан ОСОБА_7 .

Також судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про незаконне тримання, поданої в порядку статті 206 КПК України, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини першої статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно частини третьої статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи із вищезазначених положень законодавства, розгляду в порядку статті 206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

Указом Президента України ОСОБА_11 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Відповідно до абзаців 10-11 частини першої статті 615 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду чи постанови керівника органу прокуратури під час дії воєнного стану не може перевищувати двохсот шістнадцяти годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Затримана без ухвали слідчого судді, суду чи постанови керівника органу прокуратури особа під час дії воєнного стану не пізніше двохсот шістнадцяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду чи керівника органу прокуратури для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

За змістом статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Так, згідно протоколу затримання ОСОБА_7 був затриманий о 02 год. 05 хв. 06 червня 2024 року на підставі частини третьої статті 208 КПК України після виявлення правопорушення.

07 червня 2024 року, тобто не пізніше двохсот шістнадцяти годин з моменту затримання ОСОБА_7 , який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу, слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_10 , звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, строк вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру також не перевищує 24 години з моменту його затримання.

На підставі викладеного, безпідставними є аргументи скаржника, що суд першої інстанції залишив поза увагою скаргу сторони захисту на незаконне тримання ОСОБА_7 під вартою, не зважаючи на вимоги статті 206 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 08 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3