Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000190 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Ольшаниця Рокитнянського району Київської області, громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області 15.02.2024 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн;

- за ч.4 ст.358 КК України - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речового доказу та процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - начальник Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, а саме, звільнити ОСОБА_6 від призначеного за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України покарання на підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та виключити з вироку посилання на призначення остаточного покарання на підставі ст.70 КК України. У решті прокурор просить вирок залишити без змін.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_6 і правову кваліфікацію його дій. Разом з тим, вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не застосував положення п.2 ч.1 ст.49 КК України, ч.5 ст.74 КК України, які підлягають застосуванню. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, яке вчинено в лютому 2013 року, є кримінальним проступком, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за який згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України становить 3 роки. Враховуючи те, що на час ухвалення вироку закінчився вказаний строк, суд повинен був звільнити ОСОБА_6 від призначеного за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України покарання за правилами ч.5 ст.74 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи обізнаним про порядок видачі посвідчення тракториста-машиніста та допуск до керування транспортним засобом, у лютому 2013 року на майданчику для паркування транспортних засобів на АДРЕСА_2 зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка за грошову винагороду обіцяла йому виготовити підроблене посвідчення тракториста-машиніста, та передав їй свої персональні дані та фотознімки. У подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 отримав у цієї особи підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 21.02.2013 категорій "А1, А2, В1, В2, В3, С, D1, D2, Е1, Е2, G1, G2, H" на власне ім`я, за яке сплатив грошові кошти в сумі 4 000 грн, з метою подальшого використання при керуванні транспортним засобом.

6 листопада 2023 року об 11 годині 38 хвилин ОСОБА_6 , який керував трактором "CASE MX 255" д/н НОМЕР_2 поблизу будинку АДРЕСА_3 , був зупинений поліцейськими СРПП ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху. Під час перевірки документів ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що не має права керувати транспортними засобами, на вимогу поліцейських пред`явив і тим самим використав завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення тракториста-машиніста.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його іншою особою; та за ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, і призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу. Вид та розмір призначеного покарання прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд не звільнив ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, за наявності для цього підстав, є слушними.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часті, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, віднесено до кримінальних проступків.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Згідно з ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив у лютому 2013 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, тобто на час ухвалення вироку минув трирічний строк давності, і за відсутності відповідного клопотання він підлягав звільненню принаймні від призначеного за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України покарання у виді штрафу.

При цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався, оскільки обвинувачений не ухилявся від слідства або суду, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, вчинив 6 листопада 2023 року, тобто майже через десять років після вчинення пособництва у підробленні посвідчення.

А тому суд, призначивши ОСОБА_6 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України покарання, повинен був звільнити від нього у зв`язку із закінченням строків давності та не призначати покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст.70 КК України.

Згідно з ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, - положень п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, і застосування закону, який не підлягає застосуванню, - положень ч.1 ст.70 КК України згідно з ст.ст.408, 413 КПК України є підставою для зміни вироку суду першої інстанції, а саме, звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, виключення з нього посилання на призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.1 ст.70 КК України і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання у виді штрафу у розмірі 200 /двохсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 /три тисячі чотириста / гривень, призначеного за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити з вироку посилання на призначення ОСОБА_6 остаточного покарання на підставі ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3