13.06.2024
Справа №642/2653/24
Провадження №1-кс/642/1542/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника військової частини НОМЕР_1 за довіреністю помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

ВСТАНОВИВ:

Представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги зазначено, що 19.02.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 було скеровано звернення на адресу ТУ ДБР розташованого у Полтаві із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України за фактом самовільного залишення військової частини з 16.12.2023 року військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 .

У повідомленні про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що у військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 з 14.04.2022 року. Відповідно до наказу командира військової частини від 28.11.2023 року № 339 солдату ОСОБА_4 було надано частину щорічної основної відпустки з 29 листопада 2023 року на 15 днів та дозволено виїзд до Федеративної Республіки Німеччина. Проте у визначений строк 16 грудня 2023 року ОСОБА_4 до місця перебування військової частини АДРЕСА_1 не повернувся відтак вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

14.05.2024 року на електронну адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов електронний лист старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві з повідомленням про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Станом на день подання скарги до суду подана заява про скоєння злочину працівниками поліції не внесена до ЄРДР, що є порушенням ст. 214 КПК України. За таких обставин скаржник вважає, що така бездіяльність службових осіб відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області суперечить вимогам ст. 214 КПК України, у зв`язку із чим військова частина вимушено звернулася до суду із цією скаргою та просить слідчого суддю задовольнити її.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. В поданій скарзі представник військової частини НОМЕР_1 за довіреністю помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи ОСОБА_3 просив розглядати подану каргу без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити.

Представник другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповіднодо положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, що звернулась із скаргою, та особи, бездіяльність якої оскаржується.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши доводи скарги та оцінивши надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 було скеровано звернення вих.№1629/13 від 05.01.2024 на адресу ТУ ДБР розташованого у Полтаві із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України за фактом самовільного залишення військової частини з 16.12.2023 року військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 .

У повідомленні про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що у військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 з 14.04.2022 року. Відповідно до наказу командира військової частини від 28.11.2023 року № 339 солдату ОСОБА_4 було надано частину щорічної основної відпустки з 29 листопада 2023 року на 15 днів та дозволено виїзд до Федеративної Республіки Німеччина.

Проте у визначений строк 16 грудня 2023 року ОСОБА_4 до місця перебування військової частини АДРЕСА_1 не повернувся відтак вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Телефонний зв`язок з ним втрачено, жодних документів, які б виправдовували відсутність військовослужбовця ним не надано. Проведеним службовим розслідуванням встановити поважність відсутності військовослужбовця у військовій частині не вдалося. Станом на даний час військовослужбовець не повернувся ні до місця виконання бойових завдань, ані до пункту постійної дислокації військової частини у АДРЕСА_2 , місце його перебування не відоме, відтак в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України.

Вищевказану заяву було передано до Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР м. Полтава, оскільки підвідомчість по виконанню вимог ст.214 КПК України по вищевказаній заяві належить останньому.

Однак, відповідно до листа старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві с. Тоічкіна, останній дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Своє рішення слідчий ТУ ДБР мотивував тим, що: вивченням отриманих матеріалів встановлено, що надіслані електронні копії документів не завірені електронним цифровим підписом заявника чи електронною цифровою печаткою підприємства, в інтересах якого надіслана зазначена вище скарга.

Також у відповіді слідчого зазначено, що підставами вважати заяву чи повідомлення такими, що підлягають внесенню до ЄРДР, є наявність у них об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, зокрема фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час,місце, спосіб вчинення злочину і т.і.). Окрім того, вказав на необхідність долучити до матеріалів медичну характеристику ОСОБА_4 , довідку ВЛК (за наявності), завірені належним чином копії наказу про призначення військовослужбовця на посаду стрільцяпомічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, пояснень свідків, опитаних під час проведення службового розслідування.

Вказане повідомлення на електронну адресу військової частини НОМЕР_1 надійшло 14.05.2024 за вих. №17521-24/15-02-2/3120зкп-24/п

З приводу наведених службовою особою ТУ ДБР аргументів варто зазначити, що заяву про вчинення кримінального правопорушення з додатками було скеровано на адресу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві у паперовому вигляді з підписами та належним чином завіреними копіями службою фельдєгерського зв`язку, проте у військовій частині відсутній механізм контролю доставленої таким чином кореспонденції, особливо зважаючи на ту обставину, що військова частина знаходиться на виконанні бойових завдань. Окрім цього 01.01.2024 електронний лист заяву про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_4 скеровано на електронну адресу розміщену на офіційному сайті Державного бюро розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_1 Проте з метою контролю розгляду даної заяви представником військової частини в ході звернення на телефонну лінію для звернень громадян посадовою особою ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві було повідомлено, що електронна адреса для повідомлень про злочин, зазначена на офіційному сайті ДБР не працює належним чином, а архівовані файли, які формуються при електронному підписі документу сприймаються електронним сервісом як спам, відтак рекомендовано скерувати заяву про вчинення кримінального правопорушення на електронну адресу у форматі PDF у вигляді сканованих документів, що і було зроблено 19.01.2024 року, зважаючи на положення статті 214 Кримінально процесуального кодексу України, яка не обмежує спосіб отримання слідчим повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, відомості про вчинення кримінального правопорушення, що міститься в повідомленні не були внесені до ЄРДР.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Пунктом 1 розділу 3 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 6 квітня 2016 року №139, передбачено, що внесення відомостей до реєстру здійснюється на заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України.

Тобто, законодавцем чітко встановлено часові межі, протягом яких заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання відповідної заяви чи повідомлення.

Таким чином, чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого, дізнавача чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст. 214,303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-карного діяння.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до положення абзацу двадцять четвертого підпункту 1.1 пункту 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі Узагальнення) (лист від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17), у якому зазначається, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

З огляду на викладене, перевірка відомостей, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, повинна проводитись у рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Тому слідчий суддя позбавлений можливості надавати оцінку фактичним обставинам, встановлювати наявність чи відсутність факту вчинення кримінальних правопорушень, тобто здійснювати перевірку заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК України.

У межах даної скарги встановлено, що відомості до ЄРДР за заявою військової частини НОМЕР_1 не внесені, досудове розслідування не розпочато, що суперечить вимогам ст.214 КПК України, які визначають строки внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення визначено п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Враховуючи те, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення є порушенням вимог закону, скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 26, 214, 216, 303, 306-307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу представника військової частини НОМЕР_1 за довіреністю помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві внести відомості за повідомленням командира військової частини ОСОБА_5 від 05.01.2024 (вих. №1629/13) про вчинення кримінального правопорушення солдатом ОСОБА_4 самовільного залишення військової частини з 16.12.2023 року та розпочати досудове розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 13.06.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1