ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/92/24 Номер провадження 11-кп/814/1206/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора представників потерпілого захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. П олтава кримінальне провадження №0000598 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0000598 стосовно

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого малолітню дитину, працюючого ФОП « ОСОБА_10 », несудимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 15 березня 2024 року, без визначення розміру застави.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник просить застосувати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наголошує, що тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , не виключає можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вважає, що місцевим судом не враховано, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, займається підприємницькою діяльністю, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та за місцем проживання характеризується позитивно.

Наголошує, що обвинувачений не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перебував на місці події до приїзду працівників поліції, опору не чинив, у розшуку не перебував, готовий відшкодувати заподіяну шкоду.

Заперечує можливість здійснення обвинуваченим впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки вони вже допитані.

Вважає доводи прокурора про можливість продовження обвинуваченим вчиняти інші кримінальні правопорушення з огляду на зловживання алкогольними напоями формальними, оскільки вони не підтверджені доказами. Наголошує, що під час проведення 19 листопада 2023 року медичного огляду ОСОБА_10 ознак сп`яніння не виявлено.

Зауважує, що ОСОБА_10 визнає свою вину та щиро розкаюється і направив лист з вибаченнями на адресу потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування представників потерпілого, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 і 199 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи і обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

Також, суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний і майновий стан.

Необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи захисника про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити його належну процесуальну поведінку є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися.

Так, місцевий суд правильно вказав про наявність ризику переховування ОСОБА_10 від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкцією інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Не виявлення у обвинуваченого алкоголю за допомогою алкотестера під час проведення медичного огляду більш ніж через дванадцять годин після вчинення злочину не може беззаперечно свідчити про неможливість вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, про що зазначає захисник.

Доводи апеляційної скарги про визнання ОСОБА_10 своєї винуватості та бажання відшкодувати заподіяну потерпілому шкоду повинні оцінюватись судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

В свою чергу, оплата витрат на лікування потерпілого у Комунальному підприємстві «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» в даному випадку не свідчить про відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, оскільки вказані кошти перераховані обвинуваченим на рахунок закладу охорони здоров`я з метою компенсації вимушених витрат, що понесені державою у зв`язку із кримінальним правопорушенням.

Наданий захисником в засіданні апеляційного суду лист обвинуваченого із вибаченнями, направлений на адресу потерпілого по АДРЕСА_2 та областіпісля розгляду судом першої інстанції клопотання про продовження стосовно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також не спростовує висновків суду, тим більше що стороною захисту не надано доказів отримання потерпілим вказаного листа.

Доводи захисника про необхідність скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 з огляду на його бажання здійснювати захист держави в умовах воєнного стану не узгоджуються з приписами закону.

Так, відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Як встановлено в засіданні апеляційного суду, обвинувачений не звертався у порядку ст.616 КПК України з відповідним клопотанням до прокурора.

Твердження захисника про наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків в даному випадку не спростовують правильності висновків суду з урахуванням наведених обставин.

Матеріали справи та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_10 під вартою з огляду на стан його здоров`я.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання під вартою обвинуваченому ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог закону, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, оскільки застосування іншого запобіжного заходу не в змозі запобігти ризикам, зазначеним в ст.177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 16 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000598 щодо обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4