Справа № 539/33/24
Провадження № 1-кп/539/118/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , її представника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0000939 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Суми, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , освіта відсутня, не працюючого, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

06.02.2023 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2023 року, приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , проходячи повз будинок ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , на порозі будинку побачив ОСОБА_8 , до якого вирішив зайти. Зайшовши на територію подвір`я за вище вказаною адресою, ОСОБА_4 , маючи при собі пляшку горілки, запропонував ОСОБА_8 її розпити, на що останній погодився та запросив ОСОБА_4 до будинку.

Зайшовши до середини будинку ОСОБА_4 , побачив раніше незнайомого ОСОБА_9 , який сидів за столом та вже до цього розпивав алкогольні напої разом із ОСОБА_8 . Приєднавшись до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 почав разом із ними розпивати алкогольні напої.

Через декілька годин, близько 19 год., між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_4 почав ображати ОСОБА_9 , після чого останній запросив ОСОБА_4 вийти на подвір`я поговорити, на що ОСОБА_4 погодився та вони вдвох вийшли на вулицю.

Перебуваючи на вулиці, у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час словесного конфлікту виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, правомірно, знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілого, наніс один удар кулаком в підборіддя ОСОБА_9 , від якого ОСОБА_9 впав на землю. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_4 наніс 9 ударів, як пальцями рук стиснутими в кулак так і ногами взутими у взуття, в область голови ОСОБА_9 в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: лінійне садно в області лобу справа у зовнішнього кута правої брови, 5 саден видовженої форми в вертикальному напрямку в області правої щоки з розповсюдженням на шию справа, синець видовженої форми в області кута нижньої щелепи справа, садно в області спинки носа більш справа, гематома навколо лівого ока на фоні якої над лівою бровою у зовнішнього кута ока садно овальної форми, синець в області лівої вушної раковини, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа на фоні якого зліва на червоній каймі поверхнева збита ранка, крововилив на слизовій оболонці нижньої губи зліва, садно в області підборіддя справа. Після цього ОСОБА_4 наніс не менше 12 ударів, як пальцями рук стиснутими в кулак так і ногами взутими у взуття, в область тулуба ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив останньому наступні тілесні ушкодження у вигляді: садно овальної форми в правій надлопатковій ділянці, переломи ребер: справа - 8-9-10-11-го по лінії від середнього - ключичній до заднє-паховій з вистоянням уламків 8-9-10- го ребер в плевральну порожнину та крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, переломи ребер з ліва - 3-го по середньо-ключичній лінії, 7-8-9-10- 11-го по лініях від середньо-ключичній до заднє-пахвовій лінії з вистоянням уламків 7-8-9-10-го ребра в плевральну порожнину, 9-10-11-го по лопатковій лінії з вистоянням уламків в плевральну порожнину та крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, крововилив в ліву плевральну порожнину - до 150 мл рідкої крові, крововилив в праву плевральну порожнину - до 500 мл рідкої крові, розриви тканин легенів в місцях вистояння уламків ребер; крововилив в черевну порожнину - до 500 мл рідкої крові, розрив селезінки у воріт з нерівними кровопідтічними краями, дефект паренхіми печінки (мікроскопічного), дугоподібної форми садно по передній поверхні живота зліва нижче реберної дуги, овальної форми садно в області крила тазу зліва, гематома в поперековій ділянці справа по верхньому краю якої садно неправильної овальної форми; синець овальної форми по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, синець овальної форми по розгинаючій поверхні лівого передпліччя в нижній третині, синець по тильній поверхні лівої кисті в проекції п`ясних кісток: синець овальної форми по зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині, синець овальної форми по тильній поверхні 4-го пальця правої кисті в центрі якого садно; синець овальної форми по передній поверхні правого колінного суглобу; садно овальної форми по задній поверхні лівого стегна в середній третині.

Після того як ОСОБА_4 припинив наносити удари присутньому ОСОБА_9 , останній почав намагатись підвестись із землі. В цей час присутній ОСОБА_4 помітивши, що ОСОБА_9 намагається встати, вирішив продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а саме взявши до рук дерев`яну палицю, яку віднайшов на території двору, продовжив наносити нею удари в обласить голови та тулуба ОСОБА_9 , в загальній кількості спричинивши не менше 21 ударів, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: гематома в області правої щоки в центрі якої садно по верхньому краю якого мається поверхнева забита ранка, а по нижньому краю даного садна теж поверхнева забита ранка, синець в області правої вушної раковини с забитою раною що перетинає завиток правої вушної раковини, видовженої форми синець в області лобу зліва по верхньому краю якого на межі росту волосся садно овальної форми, садно овальної форми в лівій скроневій ділянці голови, синець видовженої форми в області лівої щоки, кровопідтічність м`яких тканин голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лівій лобно-скроневій ділянці, видовженої форми синець по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, видовженої форми синець по розгинаючій поверхні лівого передпліччя в середній третині в центрі якого садно, синець видовженої форми по ліктьовій поверхні лівого передпліччя в середній третині, гематома по зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, гематома по заднє-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, 8 видовженої форми синців в області правої сідниці, З видовженої форми синці на перехідній складці лівої сідниці та лівого стегна. Під час нанесення вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , дерев`яна палиця якою ОСОБА_4 наносив удари зламалась на дві частини. Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_4 фрагментом дерев`яної палиці, зламаним кінцем, наніс ОСОБА_9 в область калитки один удар та в ділянку ануса не менше 3 ударів, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: колото-рвана рана в області калитки зліва у основи статевого члена, колото-рвана рана в області правої сідниці в нижнє-внутрішньому квадраті над анусом глибиною до 1 см., колото - рвану рану в області правої сідниці внутрішньо-нижнього квадрату справа від ануса глибиною до 2,5 см., зліва від ануса і нижче на 1,5 см. в області промежини колото-рвана рана глибиною до 5 см. Спричинивши вищевказані тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_4 виявив поряд із собою металеву кирку, яку взяв до рук та наніс не менше двох ударів металевою частинною кирки в область голови ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забита рана в правій скроневій ділянці голови, збита рана в області лобу справа у зовнішнього кута правої брови, кровопідтічність м`яких тканин голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в правій лобно-скроневій ділянці, крововилив під м`яку мозкову оболонку в правій скроневій ділянці голови. Після нанесення вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_4 тримаючи в руках молоток у вигляді металевої кирки, наніс ОСОБА_9 повторні удари в область тулуба: один удар в область лівої руки, один удар в область тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: «П» - подібної форми садно по боковій поверхні грудної клітини зліва по паховій лінії на рівні 6-7-ребра, «П»-подібної форми садно по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині навколо даного садна синець.

Всі, вище перелічені тілесні ушкодження, які ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_9 , відповідно до висновку експерта №218-д від 26.12.2023, відносно до живої особи мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку експерта за №218 від 10.11.2023 причина смерті ОСОБА_9 явилась сполучна травма голови, грудної клітини, живота, що супроводжувалось шоком-крововтратою.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того, на території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан о 05 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти.

10 жовтня 2023 року, близько 20 години 15 хвилин, ОСОБА_4 , після того як спричинив потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, рухаючись в сторону виходу з території господарства належного ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , помітив, на землі мобільний телефон марки Lenovo Р 1mа40, який належить потерпілому ОСОБА_9 . На той час у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку мобільного телефону марки Lenovo Р 1 mа 40.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю небезпеки викриття зі сторони власника ОСОБА_9 та інших сторонніх осіб, ОСОБА_4 , підійшовши до місцезнаходження мобільного телефону, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки Lenovo Р 1 mа 40, вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи за №СЕ-19/117- 23/18983-ТВ, становить 966,67 грн.

Викраденим мобільним телефоном марки Lenovo Р 1 mа 40, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 966,67 грн.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав повністю, у вчиненому кається.

Такі показання узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- лікарським свідоцтвом про смерть № 225 від 12.10.2023 року,

- протоколом огляду трупа від 11.11.2023 року,

- висновком судово-медичної експертизи № 218 від 10.11.2023 року,

- висновком судової медико-криміналістичної експертизи № 221 МК від 17.11.2023 року,

- висновком судово-психіатричної експертизи № 586 від 30.11.2023 року.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, прокурор та потерпіла також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд, за згодою учасників судового провадження, визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях ОСОБА_4 визнав повністю, щиро кається і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи суть та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, вчинив дані злочини у період іспитового строку, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст. 121 КК України та за ч.4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі за кожен із вчинених злочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи думку сторін кримінального провадження, обставини справи та особу винного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання за цими кримінальними правопорушеннями шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд вважає, за необхідне до призначеного покарання за цим вироком відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного ОСОБА_4 за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023.

Підстав, для застосування ст. ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно ч.2 ст.124 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що потерпілою понесені витрати на поховання ОСОБА_9 в сумі 29 350 грн (що включає 19725 грн витрат на поховання та 9600 грн витрат на поминальний обід). Вказані витрати є матеріальними збитками, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Крім того, їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 500 000 грн.

Обвинувачений пред`явлений позов в частині моральної шкоди визнав частково у розмірі 250 000 грн., в частині матеріальної шкоди визнав повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до вимог ст.128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих; надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Згідно ст. 2 вказаного Закону поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Враховуючи положення ст.1201 ЦК України з обвинуваченого слід стягнути на користь позивачки витрати на поховання ОСОБА_9 у розмірі 19725 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача вартості поминального обіду у розмірі 9 600 грн, суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом вище, стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання (а саме поминальні обіди та роковини), не відносяться до витрат на поховання.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.03.2018 р. у справі № 554/1793/15-ц.

Таким чином, позовні вимоги про відшкодування витрат за поминальний обід в сумі 9 600 грн. задоволенню не підлягають.

За приписами статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Так, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Судом установлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, потерпілій дійсно були завдані моральні (душевні) страждання, які викликані втратою рідної людини - чоловіка, внаслідок нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , у зв`язку із чим порушився її звичайний і нормальний спосіб життя, вона відчувала і відчуває сильні душевні страждання через невідновну втрату, переживає постійні душевні страждання, втратила душевний спокій, суттєво були порушені її нормальні життєві зв`язки, вона змушена докладати значних зусиль для організації свого життя.

З цих підстав, враховуючи обсяг та глибину, спричинених фізичних та душевних страждань позивачки, суд дійшов висновку, що справедливим може бути визначено розмір відшкодування відповідачем ОСОБА_4 моральної шкоди пред`явленої позивачкою у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень. Такий розмір моральної шкоди, на думку суду, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості і конкретним обставинам справи.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили слід залишити тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 та ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.121 КК України - у виді 8 (восьми) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та вважати його засудженим до 8 (восьми) років та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2023 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання на підставі ст.208 КПК України з 11 жовтня 2023 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 19 725 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 500 000 (п`ятсот тисяч) моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 11 943 грн. 72 коп. за проведення молекулярно-генетичної експертизи, 956 грн. за проведення судово-трасологічної експертизи, 1434 грн. за проведення судово-трасологічної експертизи; 956 грн. за проведення судово-трасологічної експертизи, 956 грн. за проведення судово-трасологічної експертизи, 1 514, 56 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи, а всього 17 760 грн. 28 коп.

Речові докази по справі:

-чорну куртку, светр коричневого кольору з білими вставками, джинси зі слідами РБК, туфлі чорного кольору з нашаруванням РБК, належні ОСОБА_4 , що зберігаються в камері речових доказів у Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області - знищити;

-мобільний телефон «Lenovo Р1mа40», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , сім-карткою мобільного оператора «Водафон» НОМЕР_3 , що зберігаються в камері речових доказів у Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області - повернути ОСОБА_9

- змив слідів РБК, переламану дерев`яну палицю зі слідами РБК довжиною 107 см, пару взуття (капців) із слідами РБК чорного кольору, розміром 26,5, змив слідів РБК, зіскоб слідів РБК, змив слідів РБК, пір`я із слідами РБК, частину дерев`яної палиці довжиною 45 см із слідами РБК, металеву кирку із дерев`яним руків`ям на якій є сліди РБК, виріз із мішка на якому є сліди РБК, пошкоджений мобільний телефон «Huawai», рушник зеленого кольору із слідами РБК, дві скляні чарки, пусту скляну пляшку з-під напою горілки «Первак» об`ємом 0,5 л, пусту пластикову пляшку об`ємом 0,5 л з-під напою «Миргородська», одну скляну чарку, належні ОСОБА_8 , що зберігаються в камері речових доказів у Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області - знищити;

-змиви із кистей обох рук у ОСОБА_4 , на букальний епітелій, який відібрано за допомогою вушних паличок та поміщено до двох окремих паперових конвертів, а також на нігтьові зрізи, які поміщено в окремі паперові конверти, що зберігаються в камері речових доказів у Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Арешт на майно, накладений ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.10.2023 року, скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1