ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2024 Справа №607/12265/23 Провадження №1-кп/607/510/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000393 від 30 березня 2022 року про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Непортове Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, не зареєстрованого, проживаючого зі слів за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.05.2023 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.342 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, яке на даний час не відбуте,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН). До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9.12.1981 про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (XX) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на території іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру не можуть бути виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва 01.08.1975, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18.10.1907, що вступила в дію 26.01.1910 і 07.03.1955 визнана СРСР, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 російська федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31.05.1997, відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02.03.1999 № 42 - ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований російською федерацією 22.04.2000), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей належить до території України.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенного незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно з статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

У відповідності до статей 132 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано- Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22.02.2022 президент російської федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволене.

24.02.2022 о 05:00 год президент російської федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год 10 хв збройними силами російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та збройних сил російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська російської федерації незаконно ввійшли сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», запроваджено воєнний стан на всій території України, який діє по даний час.

Громадянин України обвинувачений у справі ОСОБА_3 , достовірно володіючи інформацією, що з 2014 року російською федерацією здійснюється збройна агресія проти України, та з 24.02.2022 підрозділами збройних сил рф та інших військових формувань рф здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна та розуміючи, що вчиняються дії, спрямовані на зміну меж території України, в порушення порядку встановленого Конституцією України, діючи умисно, з політичних та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, виправдовування та визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, поширив матеріали, у яких міститься така позиція.

У ході досудового розслідування було встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував на території м. Тернопіль, а саме за своїм місцем проживання по АДРЕСА_2 , 20.03.2022 виник злочинний умисел, спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, виправдовування та визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного умислу 20.03.2022, перебуваючи за своїм місцем проживання за вищевказаною адресою, будучи зареєстрованим користувачем в соціальній мережі «Facebook» під назвою « ОСОБА_6 » - id НОМЕР_1 поширив на сторінці свого профілю у вказаній соціальній мережі раніше опублікований невстановленим користувачем «Facebook» відеозапис, який містить заперечення збройної агресії російської федерації проти України, публічне виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України.

Вказаними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України - поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, публічне виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України не визнав та показав, що не вважає себе громадянином України, оскільки не набував такого статусу громадянина України, народився в УРСР і вважає себе людиною з правами громадянина УРСР. Також пояснив, що користувався соціальними мережами, а саме, ОСОБА_7 та Інстаграм, рідко Фейсбук. В мережі ОСОБА_8 був підписаний як « ОСОБА_6 » та додавав свої особисті фото на вказану сторінку. Стосовно відео, невпевнений, що саме він його поширював, оскільки не пригадує, припускає можливість користування його сторінкою сторонніми особами. Політична ситуація його не цікавить. На відео № 1 цивільні люди висловили свою думку щодо військових, можливо під примусом, на окупованій території. Даними відео він не висловлює симпатію чи підтримку. Пригадує, що даний факт мав місце, однак дане відео він в подальшому видалив зі своєї сторінки. Відео № 2 стосувалося знищення п`яти складів і як наслідок неможливості обороняти Україну, та вважає, що «кива» сказав правду, що не має чим обороняти країну через зрадників, які підпалили склади. Зазначив, що дану думку підтримали світові політики щодо поступлення територіями України. Вважає, що слова у відео справдились. З релігійних переконань є пацифістом. Вину у вчиненні правопорушення не визнає. Вказані відео за змістом носять інформативний характер. Нічого кримінального не вчиняв. Даний контент не поширював.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, його винуватість також доводиться показаннями свідка наданими в судовому засіданні, зокрема ОСОБА_9 показала, що з обвинуваченим ОСОБА_3 познайомилася 6 років тому, в соціальних мережах Інстаграм та Фейсбук, де він був записаний під ім`ям « ОСОБА_6 ». Вони спілкувалися про особисте життя. У ході спілкування обвинувачений розповідав їй, що не є громадянином України, а є громадянином УРСР. Відео щодо агресії рф в соцмережі на сторінці обвинуваченого вона не бачила.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України доводиться зібраними в ході досудового розслідування та наданими стороною обвинувачення в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, № 0000393 від 30.03.2022, з викладу обставин якого вбачається, що відомості внесено за отриманою інформацією органами СБУ, що громадяни ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_2 з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України у мережі Інтернет поширює завідомо неправдиві відомості щодо проведення ряду військових дій ЗС України та військово-політичних рішень керівництва держави;

- відомостями, що містяться у повідомленні про виявлене кримінальне правопорушення від 23.03.2022 № 1728 УСБ України в Тернопільській області та акті огляду від 22.03.2022, згідно якого працівником УСБ України в Тернопільській області ОСОБА_10 з метою фіксації розміщеної в мережі Інтернет інформації, проведено огляд сторінки з назвою « ОСОБА_6 », яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710. У ході проведення огляду використовувався персональний комп`ютер, інвентарний № 101480036, а також принтер інвентарний № 10480013. Об`єктом огляду є сторінка з назвою « ОСОБА_6 », яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710. Проведеним оглядом встановлено наступні відомості. З метою перегляду вищевказаної сторінки у програмному забезпечен Інтернет-браузері « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у вкладці пошуку введено «Влад Федоришин Fасеbоок» (знімок екрану збережено). Відображення запитуваної інформації зафіксовано на знімку екрану 2. З віднайденого обрано « ОСОБА_6 », що призвело до входу на сторінку, яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710 (знімок екрану 3). Здійснено фіксування титульної світлини (знімок екрану комп`ютера 4,5). У ході огляду сторінки встановлено наявність публікації від 20.03.2022 (знімок 6). Здійснено вхід на відео-транслюючу веб-сторінку, яка знаходиться в мережі Інтернет, що відображає збережений відеоматеріал хронометражем 01 хвилину 00 секунд. За змістом відео триває розмова про виїзд осіб із м. Маріуполя завдяки російській армії та висловлення ненависті до України, оскільки українська армія їм не допомогла та стріляла в них, не надавала можливості для виїзду (Знімки екрану 7,8 та 9). Після чого оглянуто публікацію 2 від 18.03.2022 (Знімок екрану 10). За змістом публікації встановлено відеоматеріал тривалістю 03 хв. 07 сек., де особа чоловічої статі російською мовою надає інформацію, що стосується численних втрат ЗС України, знищення баз з боєкомплектами, оточення Донбасу, відсутність допомоги і, як наслідок, гарантованої капітуляції, численних людських втрат. Вказану інформацію зазначено, як реальну об`єктивну ситуацію того, що відбувається і що потрібно знати українському народу (знімок екрану № 11,12 );

- відомостями, що містяться у протоколі огляду від 15.12.2022, згідно якого працівником УСБ України в Тернопільській області ОСОБА_10 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення проведено огляд за участі спеціаліста сектору ТЗІ УСБ України в Тернопільській області ОСОБА_11 сторінки з назвою « ОСОБА_6 », яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710. У ході огляду використовувався персональний комп`ютер, інвентарний № 101480036, а також принтер інвентарний № 1137196. Об`єктом огляду є сторінка з назвою « ОСОБА_6 », яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710. Проведеним оглядом встановлено наступні відомості. З метою перегляду вищевказаної сторінки у програмному забезпеченні Інтернет-браузері « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у вкладці пошуку введено « ОСОБА_6 ». Відображення запитуваної інформації зафіксовано на знімку екрану 1. З віднайденого обрано « ОСОБА_6 », що призвело до входу на сторінку, яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710 (знімок екрану 2,3). Здійснено фіксування титульної світлини (знімок екрану комп`ютера 4,5). У ході огляду сторінки встановлено наявність публікації від 20.03.2022 (знімок 6). Здійснено вхід на відео-транслюючу веб-сторінку, яка знаходиться в мережі Інтернет, що відображає збережений відеоматеріал хронометражем 01 хвилину 00 секунд. За змістом відео триває розмова про виїзд осіб із м. Маріуполя завдяки російській армії та висловлення ненависті до України, оскільки українська армія їм не допомогла та стріляла в них, не надавала можливості для виїзду (Знімки екрану 7,8). Після чого, у ході подальшого огляду встановлено, що публікація користувача « ОСОБА_6 » від 18.03.2022, що була опублікована о 16.12 год. недоступна для перегляду. (Знімок екрану 9,10);

- висновком експерта за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 284/22-22 від 23.08.2022, згідно якого у відеоматеріалах поширених користувачем соціальної мережі «Fасеbоок» ОСОБА_12 , містяться ознаки пропагандистської діяльності, спрямованої на шкоду суверенітету, територіальній цілісності, недоторканості та обороноздатності України. Крім того, у поширеному відеозаписі від ОСОБА_13 міститься непрямий заклик до капітуляції України, як способу вирішення суперечностей воєнного конфлікту;

- висновком експерта за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 55/23-22 від 11.05.2023, згідно якого 1,2,4. У дописі поширеному користувачем « ОСОБА_14 » соціальної мережі «Фейсбук»: 1) не міститься заперечення збройної агресії РФ проти України; 2) міститься публічне виправдовування збройної агресії російської федерації проти України; 4) міститься глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України. 3. У дописі поширеному користувачем « ОСОБА_14 » соціальної мережі «Фейсбук» міститься виправдовування і визнання правомірною тимчасової окупації частини території України;

- відомостями, що містяться у протоколі огляду від 30.05.2023, згідно яких інспектором ВПК в Тернопільській області ДКП НП України ОСОБА_15 на виконання доручення по матеріалах досудового розслідування даного кримінального провадження із застосуванням портативного комп`ютера під`єднаного до мережі Інтернет, проведено огляд компакт-диску (зображення 1), при відкритті якого виявлено папку під назвою «6464», у якій міститься два файли. При відкритті першого файлу під назвою « НОМЕР_2 інтернет.хlsх», можна побачити статистику, щодо тривалості з`єднання абонента із всесвітньою мережею Інтернет, що відображено у «Додаток 1», на 5 арк., який додано до даного протоколу огляду. При відкритті другого файлу під назвою «Інформація.dосх», можна побачити інформацію щодо клієнта « ОСОБА_3 » який користувався послугами доступу до всесвітньої мережі Інтернет, що відображено у «Додаток 2» на 1 арк., який додано до даного протоколу огляду;

- відомостями, що містяться у акті огляду від 21.06.2023, згідно якого працівником УСБ України в Тернопільській області ОСОБА_10 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, проведено огляд за участі спеціаліста сектору ТЗІ УСБ України в Тернопільській області ОСОБА_11 сторінки з назвою « ОСОБА_6 », яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710. У ході огляду використовувався персональний комп`ютер, інвентарний № 101480036, а також принтер інвентарний № 1137196. Об`єктом огляду є сторінка з назвою « ОСОБА_6 », яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710. Проведеним оглядом встановлено наступні відомості. З метою перегляду вищевказаної сторінки у програмному забезпеченні Інтернет-браузері « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у вкладці пошуку введено « ОСОБА_6 ». З віднайденого обрано « ОСОБА_6 », що призвело до входу на сторінку, яка відноситься до соціально-орієнованої мережі «Fасеbоок» іd=60710 (знімок екрану 1). Здійснено фіксування титульної сторінки (знімок екрану комп`ютера 2,3). У ході огляду сторінки встановлено та виокремлено публікації, зокрема від 21.06.2023 (знімок 4). Здійснено вхід на допис, що відображає збережений відеоматеріал хронометражем 09 хвилин 45 секунд. За змістом відео невстановлена особа висвітлює інформацію щодо міжнародної ситуації в світі (знімок екрана 5); публікація від 22.05.2023 (знімок екрана 6). Здійснено вхід на допис, який відображає світлину з текстом на червоному фоні «Влада чітко дає зрозуміти, що народу, як єдиного носія і джерела влади в Україні, для неї не існує!!! » (Знімок екрана 7); публікація від 27.04.2023 (знімок екрану 8,9) Здійснено вхід на допис, який відображає відеоматеріал хронометражем 00 хвилин 09 секунд з зображенням осіб керівного складу держави, з написами «Хто розмінував Чонгар?» та напис білими літерами у нижній частині відеоматеріалу: «Бойові Кроти росії» (Знімок екрану 10); публікація від 23.03.2023 (знімок екрану комп`ютера 11). Здійснено вхід на допис, що відображає світлину (знімок 12). У даній публікації зображено світлину на чорному фоні із написом білими літерами «Смысл лживих сирен, держать людей в тревоге и страхе, не более!». Проведено збереження публікацій.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, публічне виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий та має невідбуте покарання, його вік, сімейний стан, та стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, позитивну характеристику з місця проживання, невизнання вини у вчиненому; відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Також, враховує конкретні обставини справи і те, що обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, ухилення від органів досудового розслідування та суду, і як наслідок оголошення у розшук.

Суд приймає до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за даним кримінальним правопорушенням у межах санкції частини статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

При цьому суд враховує і те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.05.2023 за ч.2 ст.342 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, яке не відбуте (справа № 607/18803/22). Правопорушення у даній справі за ч.2 ст.436-2 КК України вчинено ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку.

Тому, суд вважає, що на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.05.2023, більш суворим покаранням за вироком в даному кримінальному провадженні, слід призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, без конфіскації майна, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 10.02.2024.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту затримання з 10.02.2024 по 29.03.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, суд вважає, слід залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 26.05.2024.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 284/22-22 від 23.08.2022 в сумі 7550,80 грн та судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 55/23-22 від 11.05.2023 в сумі 4779,60 грн, а всього на загальну суму 12330, 40 грн, які суд вважає, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, в порядку ст.124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.05.2023, більш суворим покаранням за вироком в даному кримінальному провадженні, остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, а саме, з 10.02.2024.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання з 10.02.2024 по 29.03.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовжити строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 26.05.2024.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення: судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 284/22-22 від 23.08.2022 в сумі 7550,80 грн та судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 55/23-22 від 11.05.2023 в сумі 4779,60 грн, а всього на загальну суму 12330, 40 грн (дванадцять тисяч триста тридцять гривень сорок копійок).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1