КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3241/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 6 ст. 193, ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року, -

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2024 року задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ясинувата Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подала в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скарги, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05.04.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи апеляційні вимоги захисник вказує, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням матеріального та процесуального права України, а тому з огляду на такі обставини, підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею не було прийнято до уваги необґрунтованість наведених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, з матеріалів, які долучені до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, містяться документи на підставі яких встановлено, що ОСОБА_7 виїхав за межі України 06.03.2022 року, а повідомлення про підозру йому було сформовано 06.02.2023 року, тобто ОСОБА_7 виїхав за межі України за один рік до того, як було сформовано повідомлення про підозру, а тому даний факт нівелює твердження про те, що ОСОБА_7 виїхав за кордон з метою переховування від слідства.

Апелянт наголошує і на тому, що в даному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування не було вчинено бодай якихось дій задля встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 . Адже слідчий, достеменно володіючи інформацією стосовно дійсних засобів зв`язку ОСОБА_7 , не зробив жодних спроб зв`язатися з останнім.

Захисник звертає увагу суду, що в матеріалах клопотання відсутні відомості про виклик ОСОБА_7 до слідчого/прокурора (телефонограми, повістки, публікації про виклик в газеті «Урядовий кур`єр» тощо), що бодай якимось чином свідчили б про переховування від органів досудового розслідування.

Стверджує, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не було прийнято до уваги необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_7 . Зокрема, більша половина заявлених стороною обвинувачення свідків навіть не знайомі із ОСОБА_7 , який за їх словами не виконував жодної ролі в організаційному процесі перевезень пасажирів, а при впізнанні особи свідки фактично впізнали іншу особу, а не ОСОБА_7 . Більшість доказів сторони обвинувачення ґрунтуються саме на припущеннях, а, як відомо, припущення не можуть братися судом до уваги при прийнятті будь-яких рішень.

Крім того, автор апеляційної скарги вказує, що із відповіді Департаменту міжнародного співробітництва Національної поліції України вбачається, що перевіркою обліків вхідної/вихідної кореспонденції Департаменту запитуваних нами відомостей не виявлено (копія відповіді долучена до матеріалів справи). Дані докази підтверджують той факт, що ОСОБА_7 не оголошено у міжнародний розшук.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 07.06.2023 року за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

22.02.2023 року в рамках кримінального провадження слідчим СУ ГУ НП в Автономній республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_9 за погодженням прокурора відділу прокуратури Автономної республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_12 складено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Постановою слідчого СУ ГУ НП в Автономній республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_9 від 26.02.2024 року оголошено у міжнародний розшук підозрюваного у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 перебуває за кордоном України в Німеччині.

01.05.2023 на підставі п.3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оперативно - розшукову діяльність», працівниками кримінальної поліції ГУНП в АР Крим та м. Севастополі заведено РС «Розшук» № 6640/2023, щодо розшуку ОСОБА_10 .

В ході оперативно розшукової діяльності співробітників ВКП ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі було встановлено, що ОСОБА_10 перебуває у Німеччині з моменту виїзду за межі України з березня 2022 року та по теперішній час.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.04.2023 року у справі строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000096 від 02.08.2022 року продовжено до шести місяців.

07.06.2023 року постановою прокурора виділено матеріали досудового розслідування кримінального провадження з № 0000096 в окреме провадження за № 0000051.

28.02.2024 року слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_8 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

05.04.2024 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого та обрано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя, з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_9 матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні старшого слідчого з доданими до нього матеріалами. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього обмежувального заходу.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої останньому підозри.

Зокрема, причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідування підтверджується: допитом свідка ОСОБА_13 , допитом свідка ОСОБА_14 , допитом свідка ОСОБА_15 , допитом свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , допитом свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отже слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості врученої ОСОБА_7 підозри чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Вважаючи необхідним обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що згідно з наданими матеріалами провадження останнього належним чином повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_10 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, за такого, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

Колегія суддів, перевіряючи законність ухвали слідчого судді, встановила, що постановою слідчого СУ ГУ НП в Автономній республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_9 від 26.02.2024 року оголошено у міжнародний розшук підозрюваного у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 перебуває за кордоном України в Німеччині (а.с. 13-16).

Постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є єдиним доказом існування юридичного факту оголошення такої особи в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України. При цьому, скерування даної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є одним із можливих шляхів організації міжнародного розшуку, тобто є лише засобом здійснення такого розшуку (ч. 3 ст. 281) КПК України.

Так, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшук, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову. Факт прийняття постанови про оголошення розшуку являє собою підставу для його здійснення, а положення ч. 1 ст. 297-4 КПК України покладають на сторону обвинувачення обов`язок надати докази на підтвердження саме оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, проте не зобов`язують доводити існування підстав для прийняття відповідного рішення про оголошення у міжнародний розшук. За таких обставин постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрювану особу такою, що оголошена в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281, ч. 1 ст. 297-4 КПК України. У той же час положенням ч.7 ст.110 КПК визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Крім того, при розгляді клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя не перевіряє та не встановлює наявності існування обставин, що стали підставою для прийняття рішення про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки наявність відповідної постанови слідчого від 26.02.2024 року є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрюваного ОСОБА_10 таким, що оголошений у міжнародний розшук.

Зазначені обставини свідчать про те, що без обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо зобов`язати його виконувати процесуальні обов`язки підозрюваного, в чому і полягає необхідність обрання такого запобіжного заходу.

При цьому після затримання підозрюваного, не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця здійснення кримінального провадження, слідчий суддя повинен за участю ОСОБА_7 розглянути питання про застосування обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненому злочині, та з огляду на характер і ступінь суспільної небезпечності самого злочину, у вчиненні якого він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися і фактично переховується від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто заявлені у клопотанні та встановлені слідчим суддею ризики є реальними. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав на необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому встановивши, що органами досудового розслідування, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, доведено, що ОСОБА_7 також оголошено у міжнародний розшук.

В сукупності із вищевикладеним для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Виходячи з того, що ОСОБА_7 належним чином був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, і переховується від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим його було оголошено у державний і міжнародний розшуки, які було здійснено відповідно до вимог закону, колегія суддів вважає, що слідчий суддя з дотриманням вимог ч. 6 ст. 193 КПК України обрав щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тільки такий запобіжний захід, за переконанням колегії суддів, є необхідним у цьому випадку для виконання завдань кримінального провадження, у зв`язку з чим доводи захисника про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 193, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4