Провадження № 11-кп/824/4481/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

при секретарі ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.

Під час судового засідання прокурором відповідно до вимог ст. 331 КПК України заявлено клопотання про продовження обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у якому послався на те, що обвинувачений протягом тривалого часу переховувався від суду, будучи обізнаним про наявність нерозглянутого кримінального провадження стосовно нього у Голосіївському районному суді м. Києва, що свідчать про підвищену ступінь суспільної небезпеки останнього, а також ризики вчинення ОСОБА_6 нових злочинів, ухилення від суду з метою уникнення відповідальності.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 07.06.2024 року продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 серпня 2024 року включно та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що становить 10 (десять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 30280 грн.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, вказав про наявність ризику переховування від суду та вчинення ним нових злочинів, про які зазначено прокурором у клопотанні, і які є дійсними і триваючими, з огляду на те, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу не з`являвся за викликом до суду, двічі оголошувався у розшук, був затриманий та доставлений до суду на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва про дозвіл на затримання, не працює, не має постійного джерела доходу. Суд також дійшов висновку про те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт та зобов`язується з`являтись до суду за викликом та не змінювати місце проживання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь судді,обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний за наявності клопотань під час судового розгляду розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду про необхідність перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду не спростовують.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, а саме те, що ОСОБА_6 , хоч і обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, однак двічі перебував в розшуку, будучи достовірно обізнаним про існування щодо нього кримінального провадження в Голосіївському районному суді м. Києва, свідомо уникав явки до суду, що підтверджує ризик переховування від суду, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі судового розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.ст.404,405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до 05.08.2024 року - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: