УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2024 року

м. Київ

справа № 404/1051/23

провадження № 51-1988 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 січня 2024 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ), який проживає у АДРЕСА_2 ),

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК)

Короткий зміст судових рішень та встановлені судами обставини

За вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2023 року, залишеним без зміни ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 січня 2024 року, ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК на строк 5 років; за ч. 4 ст. 185 КК - на строк 5 років 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 жовтня 2019 року та остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану та у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Як установив місцевий суд, 24 грудня 2022 року о 13:04 год, тобто в період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , який є неосудною особою, перебуваючи в приміщенні магазину « Велмарт » (м. Кропивницький, вул. Юрія Коваленка, 2А), який належить Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДКОМ» (далі - ТОВ «Фудком»), таємно, повторно, викрали товари, які належать вказаному товариству, заподіявши майнової шкоди на загальну суму 2 306,17 грн.

Крім того, 26 грудня 2022 року о 13:04 год, тобто в період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні того ж магазину «Велмарт», таємно, повторно, викрав товари, які належать ТОВ «Фудком», заподіявши майнової шкоди на загальну суму 3 044,67 грн.

Також 26 грудня 2022 року о 14:16 год, тобто в період дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , який є неосудною особою, перебуваючи в приміщенні того ж магазину «Велмарт», таємно, повторно, викрали товари, після чого попрямували до виходу з магазину через каси, умисно пройшовши та не розрахувавшись за прихований товар, однак були зупинені з викраденим майном, яке належить ТОВ «Фудком». Загальна вартість майна становить 4 493,62 грн.

У цьому кримінальному провадженні ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_6 задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечних діянь в стані неосудності.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що до ОСОБА_5 не підлягали застосуванню судом норми ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК.

Також захисник зазначає, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_6 , щодо якого застосовано примусові заходи медичного характеру, що є безумовною підставою скасування судового рішення.

Вказує, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 404 КПК відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів; безпідставно визнав неприйнятними доводи щодо належної якості товару, невідповідності його найменувань, вартості, що на думку захисту навпаки свідчить про отримання незаконних доказів. Суд у своєму рішенні безпідставно зазначив, що висновки експерта не оспорюються учасниками провадження, не містять суперечностей з іншими доводами, що не відповідає дійсності, оскільки захистом заявлялось клопотання про визнання висновків усіх товарознавчих експертиз недопустимими доказами.

Також захисник посилається на порушення допущені під час проведення судово-товарознавчих експертиз, які полягали у тому, що ОСОБА_5 не повідомлено про її проведення, внаслідок чого він був позбавлений можливості заявити відводи та ставити питання.

Вказує, що ухвала суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки в судах першої та апеляційної інстанцій.

Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Як убачається з копій судових рішень, місцевий суд, дослідивши зібрані у справі докази, надавши кожному з них належну оцінку з точки зору належності, достовірності та допустимості, а всім доказам у сукупності, з точки зору їх достатності для прийняття рішення, дійшов обґрунтованого висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК доведена за трьома епізодами, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ТОВ «Фудком» ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , пояснень ОСОБА_6 , стосовно якого у даному кримінальному провадженні вирішено питання про застосування примусових заходів медичного характеру, зміст яких детально наведено у вироку.

Також суд дослідив фактичні дані які містяться у письмових доказах, зокрема:

- протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 січня 2023 року із додатками, проведеними зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; від 14 січня 2023 року із додатком; протоколі перегляду відеозапису на оптичному диску від 21 січня 2023 року та безпосередньо відеозаписі на оптичному диску; актах інвентаризації ТОВ «Фудком» у магазині «Велмарт» від 26 грудня 2022 року; висновках експертів № СЕ-19/112-23/254-ТВ, № СЕ-19/112-23/255-ТВ від 19 січня 2023 року та № 347/387-393/23-27 від 10 лютого 2023 року;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 січня 2023 року із додатком, проведеного зі свідком ОСОБА_8 ; протоколі перегляду відеозапису на оптичному диску від 11 січня 2023 року та безпосередньо відеозаписі на оптичному диску; акті інвентаризації ТОВ «Фудком» у магазині «Велмарт» від 27 грудня 2022 року; висновках експертів № СЕ-19/112-23/165-ТВ від 10 січня 2023 року та № 347/387-393/23-27 від 10 лютого 2023 року;

- протоколі огляду місця події від 26 грудня 2022 року з доданими фототаблицями; протоколах огляду предметів від 29 грудня 2022 року та 03 січня 2023 року; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 січня 2023 року із додатками, проведеними зі свідком ОСОБА_8 ; протоколі перегляду відеозапису на оптичному диску від 22 січня 2023 року та безпосередньо відеозаписі на оптичному диску; акті інвентаризації ТОВ «Фудком» у магазині «Велмарт» від 27 грудня 2022 року; висновках експертів № СЕ-19/112-23/89-ТВ від 20 січня 2023 року, № СЕ-19/112-23/90-ТВ від 06 січня 2023 року, № СЕ-19/112-23/167-ТВ від 27 січня 2023 року, № 347/387-393/23-27 від 10 лютого 2023 року. Зміст досліджених судом доказів детально наведено у вироку.

Таким чином, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів є достатньо мотивованим й ґрунтується на даних, які було належним чином перевірено в судовому засіданні та змістовно наведено у вироку.

Із зазначеною позицією місцевого суду погодився й апеляційний суд, зазначивши, що висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку є правильним, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом.

У касаційній скарзі захисник стверджує про те, що до ОСОБА_5 не підлягали застосуванню судом норми ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК, однак скарга не містить будь-якого правового обґрунтування на підтвердження цієї тези, а доводи в цій частині зводять по суті до незгоди з прийнятим рішенням.

Як убачається з копії оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції перевірив доводи викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, зокрема про те, що інвентаризація в магазині проходила з порушенням вимог закону, не доведено належної якості товару, відповідності його найменувань, вартості, за яку він реалізовувався у магазині «Велмарт», судові експертизи, під час яких визначено вартість викраденого, були проведені з порушеннями, та обґрунтовано їх відхилив із наведенням мотивів прийнятого рішення.

Спростовуючи такі доводи апеляційний суд послався на акти інвентаризації, завірені підписами посадових осіб, які несуть відповідальність за їх складання; показання представника потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які пояснили, що під час інвентаризації до уваги також брався зміст відеозаписів, який беззаперечно підтверджував кількість та характеристики викраденого майна. Натомість стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено, які саме вимоги закону були порушені під час проведення інвентаризації. При цьому, сторона захисту не надала доказів, які б вказували на неналежну якість товару, який реалізовується у магазині «Велмарт», невідповідність його найменувань та вартості.

Також апеляційний суд зазначив, що твердження апелянта про визнання усіх висновків товарознавчих експертиз недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки будь-яких порушень проведення експертиз колегією суддів не встановлено. При цьому, обґрунтованих доводів, які б ставили під розумний сумнів висновки товарознавчих експертиз, в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Отже, на переконання колегії суддів касаційного суду, під час апеляційного розгляду, суд перевірив доводи апеляційної скарги захисника та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів. Ухвала суду апеляційної інстанції є вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Суд також зазначає, у цьому кримінальному провадженні проводились товарознавчі експертизи, проведення яких, за змістом п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК є обов`язковим. При цьому, закон не покладає на слідчого обов`язку повідомляти підозрюваного про проведення експертизи (постанови Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 565/1354/19, провадження № 51-443 км 20, від 25 вересня 2023 року у справі № 165/93/22, провадження № 51-3601 км 23). Разом із тим, ОСОБА_5 із дати його затримання 26 грудня 2022 року був представлений професійним адвокатом, який обізнаний про свої процесуальні права та якими КПК наділяє сторону захисту.

Також Суд зауважує, що стороні захисту законодавцем надано процесуальні можливості до спростування результатів проведених експертиз, зокрема шляхом виклику експерта в судове засідання для роз`яснення своїх висновків, заявлення обґрунтованих клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи. Проте, у касаційній скарзі не зазначено про будь-які істотні порушення вимог процесуального закону, допущені судами та пов`язані із порядком дослідження та оцінки висновків товарознавчих експертиз.

Щодо доводів захисника про те, що судовий розгляд відбувся за відсутності ОСОБА_6 , щодо якого застосовано примусові заходи медичного характеру, що є безумовною підставою скасування судового рішення, то суд зазначає, що відповідно до положень пунктів 1, 5 ч. 1 ст. 425 КПК касаційну скаргу мають право подати засуджений, його законний представник чи захисник - у частині, що стосується інтересів засудженого; законний представник чи захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру. Тобто захисник має право подати касаційну скаргу у частині, що стосується інтересів особи, яку він захищає.

Оскільки доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , зводяться лише до факту відсутності ОСОБА_6 в судовому засіданні, захисником не наведено будь-якого правового обґрунтування того, що його відсутність могла вплинути на висновки суду про доведеність винуватості у вчиненні злочинів саме ОСОБА_5 та правильність прийняття судом рішення щодо ОСОБА_5 , з урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 425 КПК такі доводи Суд вважає неспроможними.

Не ґрунтуються на вимогах процесуального закону доводи сторони захисту про порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 404 КПК через відмову в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Водночас зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що клопотання сторони захисту про проведення судового слідства в частині повторного дослідження усіх доказів визнано неспроможним, оскільки стороною захисту не вказано обґрунтованих доводів про порушення, допущені судом першої інстанції під час дослідження доказів, а сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції не є підставою для їх повторного дослідження. За таких обставин відмова апеляційного суду в частині повторного дослідження фактичних обставин цього кримінального провадження є обгрунтованою.

Крім того, суд касаційної інстанції неодноразово зазначав, що сама наявність клопотання про повторне дослідження того чи іншого доказу або факт незгоди сторони з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів не зобов`язує суд апеляційної інстанції досліджувати всю сукупність доказів, оцінених у суді першої інстанції, про що теж небезпідставно вказав Кропивницький апеляційний суд.

Щодо доводів про безпідставну вказівку у вироку, з чим погодився й апеляційний суд, на те, що висновки експерта не оспорюються учасниками провадження, то як убачається з вироку суду, це твердження стосується висновку судово-психіатричного експерта № 41 від 27 січня 2023 року, яким встановлено психічний стан ОСОБА_6 на момент вчинення правопорушення і на момент проведення експертизи, а не висновків товарознавчих експертиз, як про це стверджує захисник.

Отже, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 412-413 КПК, а відтак й необхідності скасування чи зміни судового рішення на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК.

Оскільки з касаційної скарги захисника та копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 січня 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3