КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/6260/24-к Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2109/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Жмеринка Вінницької області, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року задоволено клопотання cтаршого слідчого в особливо важливих справах Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 07.04.2024.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання cтаршого слідчого в особливо важливих справах Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У разі, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , просить розглянути питання про застосування до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема застосувати домашній арешт або заставу в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, з доповненнями апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала необґрунтована та невмотивована, оскільки при її постановленні мали місце неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що більшість вказаних процесуальних дій, які слідчому необхідно виконати, аналогічні тим, що були зазначені в попередніх клопотаннях про продовження строку тримання під вартою, а тому сторона захисту вважає, що слідчий самоусунувся від здійснення досудового розслідування та не має на меті встановити всі обставини вчинення кримінального правопорушення, а продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , дозволяє стороні обвинувачення утримувати останнього в слідчому ізоляторі.

Також, окремо сторона захисту зазначає, що група слідчих, яка, згідно постанови про визначення слідчої групи від 22.05.2023 та 26.09.2023 складалась із 15 осіб - мали об`єктивні можливості провести всі, зазначені у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, слідчі та процесуальні дії. Будь-які перешкоди для завершення досудового розслідування у строк до 09.02.2024 - відсутні.

Апелянт також вказує на те, що у клопотанні слідчого наведено перелік доказів, які вже були зазначені у клопотаннях 10.08.2023, 03.10.2023, 31.10.2023, 19.12.2023.

Тобто з моменту повідомлення про підозру та застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 будь-які слідчі та процесуальні дії органом досудового розслідування не проводились, та відповідно, не зібрано нових доказів, якими могла б бути додатково обґрунтована підозра ОСОБА_7 .

Крім того апелянт зазначає, що кримінальне провадження формально обліковувалось в ЄРДР за Головним слідчим управлінням Національної поліції України, з метою встановлення неефективності досудового розслідування та подальшого повернення матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань.

Вказані маніпуляції щодо зміни підслідності прокурорам довелось виконати, у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 не підслідне ДБР, так як прокурор у своїй постанові від 05.09.2023 сам вказує на те, що слідством не здобуто жодних доказів причетності працівників правоохоронних органів.

Враховуючи вищевикладене, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні мають здійснювати слідчі органи Національної поліції України.

На переконання апелянта, складене відносно ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 10.08.2023 є необґрунтованим, незаконним та протиправним, здійсненим в порушення п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України - за відсутності доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На думку сторони захисту, викладені у повідомленні про підозру мотиви вчинення кримінального правопорушення абсурдні та не відповідають дійсності.

Крім того, у даному конкретному випадку взагалі не зрозуміло, як пов`язане питання про складення депутатських повноважень ОСОБА_10 , з умисним вбивством, вчиненим з корисливих мотивів, адже не зрозуміло яку матеріальну вигоду отримав би ОСОБА_7 чи ОСОБА_10 у разі вбивства ОСОБА_11 .

Також апелянт наголошує на тому, що обставини щодо начебто "замовлення вчинення вбивства" ґрунтуються виключно на показах двох залегендованих свідків, адже стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який би підтверджував будь-яку з обставин "замовлення вчинення вбивства", зокрема факт зустрічі та спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , факт надання ОСОБА_7 грошових коштів, як винагороди за вчинення протиправних дій.

Сторона захисту вказує, що з долучених до клопотання матеріалів, вбачається, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення підтверджуються виключного показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а мотив - показами потерпілого ОСОБА_11 .

Захисник зауважує, що категорично не погоджується з твердженнями сторони обвинувачення та висновками слідчого судді щодо наявності зазначених у клопотанні ризиків, вважає ризики безпідставними та такими, що ґрунтуються лише на суб`єктивних припущеннях співробітників органу досудового розслідування та сторони обвинувачення, а також на не належних доказах.

Крім того, в клопотанні не міститься жодних обставин, які свідчили б про те, що заявлені ризики, на які сторона обвинувачення посилалась при застосуванні запобіжного заходу, не зменшились, не перестали існувати, а нові ризики не з`явились.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі, з доповненнями також звертає увагу на позитивні характеризуючі дані підозрюваного, зокрема те, що останній з моменту народження та по теперішній час проживає на території України, громадянином інших країн не являється, раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, одружений, є активним учасником БО "Благодійний фонд "Поділля-ХХІ століття".

Сторона захисту звертає увагу, що жоден із свідків чи потерпілих не був безпосередньо допитаний слідчим суддею під час розгляду відповідного клопотання сторони обвинувачення, а тому їх покази, які містяться у протоколах допитів, навіть за умови, якби слідчий суддя їх дослідив, не могли бути враховані під час винесення судового рішення.

Слідчий суддя жодним чином не аргументував неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, з доповненнями, які просили задовольнити її з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з доповненями сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Ухвала слідчого судді про продовження строку тримання особи під вартою повинна відповідати вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Доводи захисника про те, що оскаржувана ухвала необґрунтована та невмотивована, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000407 від 22.05.2023 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

09.08.2023 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України та 10.08.2023 йому повідомлено про підозру в організації закінченого замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів на замовлення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

10.08.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 07.10.2023. В подальшому цей строк було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою слідчого судді від 19.12.2023 до 09.02.2024.

Постановою заступника Генерального прокурора від 03.10.2023 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 10.11.2023. В подальшому, цей строк було продовжено ухвалою слідчого судді від 07.02.2024 до дев`яти місяців, тобто до 10.05.2024.

08.02.2024 cтарший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що метою продовження строку тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Також сторона обвинувачення вказує, що підставою продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, а також наявність заявлених ризиків, які не зменшилися та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

08.02.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 07.04.2024.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, так як відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Також слідчий суддя вказує, із чим погоджується й колегія суддів, що обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, його апеляційному перегляді та продовження строку його тримання. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину.

Крім того, слідчий суддя встановив, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, твердження апелянта, що складене відносно ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 10.08.2023 є необґрунтованим, незаконним та протиправним, здійсненим в порушення п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України - за відсутності доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, не ґрунтується на матеріалах клопотання та долучених до нього додатків. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим суддею зроблено на підставі матеріалів кримінального провадження, що їх підтверджують. Для визначення причетності ОСОБА_7 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею враховано дані, які підтверджуються: - заявою про вчинення кримінального правопорушення від 22.05.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.05.2023; - матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 22.05.2023, зібраними за дорученням слідчого; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , від 24.05.2023; - матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 31.05.2023, зібраними за дорученням слідчого; - протоколом огляду від 26.05.2023; - матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 04.07.2023, зібраними за дорученням слідчого; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.07.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.08.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.08.2023; - протоколом добровільної видачі та огляду від 17.07.2023; - протоколом огляду та вручення виготовлених несправжніх (імітаційних) засобів від 01.08.2023; - матеріалами Управління внутрішнього контролю ДБР від 07.08.2023, зібраними за дорученням слідчого; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 04.08.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 08.08.2023; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та особистого обшуку затриманої особи від 09.08.2023; - протоколом добровільної видачі та огляду від 09.08.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 09-10.08.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.08.2023; - протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 14.08.2023.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Під час судового розгляду слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , враховано обставини, передбаченні ст. 178 КПК України.

Таким чином, слідчим суддею досліджено доводи викладені в клопотанні та з урахуванням характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , також враховуючи, що було встановлено наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які на даний час не змінилися, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 07.04.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Доводи захисника про необгурнтованість підозри та безпідставність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді, також вказане було встановлено слідчими суддями при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та його продовженні.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Посилання сторони захисту на дані, що позитивно характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Твердження захисника, що кримінальне провадження формально обліковувалось в ЄРДР за Головним слідчим управлінням Національної поліції України, з метою встановлення неефективності досудового розслідування та подальшого повернення матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань, є голослівними та спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 05.09.2023 постановою про визначення підслідності визначено підслідність кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні за слідчими органів Національної поліції, а органом досудового розслідування - ГСУ НП України /т. 1 а.с. 21-23/.

25.09.2023 постановою про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування подальше здійснення досудового розслідування доручено Головному слідчому управлінню Державного бюро розслідувань /т.1 а.с. 24-25/.

Разом з тим, на підтвердження своїх доводів, що матеріали кримінального провадження не надсилались до ГСУ НП України та стороною захисту направлялись запити до ГСУ НП України, щодо дійсного надсилання матеріалів кримінального провадження до ГСУ НП України, захисник жодних доказів не долучив та в матеріалах таких не міститься.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4