Провадження № 1-кс/202/3435/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

17 травня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000176 від 23.02.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000176 від 23.02.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Дніпропетровської обласної прокуратури.

14.05.2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000176 від 23.02.2023 рокуза ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 14.05.2024 року.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, приблизно в січні 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бажаючи займатися суспільно корисною працею та переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою отримання незаконного прибутку, вступили в злочинну змову та розробили злочинний план, направлений на протиправну діяльність, пов`язану з експлуатацією мешканців м. Кривий Ріг, в переважній більшості осіб, які досягли повноліття та перебувають в уразливому стані через збіг тяжких особистих та інших обставин тобто стані, який обмежував їх здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними та приймати за своєю волею самостійні рішення, шляхом їх вербування пов`язаного зі схиленням працювати, за матеріальну вигоду, здійснюючи психічний вплив у формі запрошення та переміщення з одного місця в інше, з використанням обману у формі повідомлення неправдивих відомостей та їх замовчування, для втягнення таких осіб у заняття жебрацтвом за межами України, а саме на території м. Конін та м. Кутно Республіки Польща.

Так, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на вербування, переміщення людини з метою експлуатації, а саме втягнення у жебрацтво, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими особами, приблизно в той самий час, а саме в січні 2022 року (більш точний час та місце під час досудового розслідування не встановлено), з метою забезпечення переховування та нелегального проживання осіб, втягнутих шляхом обману у жебрацтво, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, орендувала житлову квартиру в м. Конін Республіки Польща, а саме за адресою: АДРЕСА_1 Республіки Польща.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, продовжуючи свої умисні дії, направлені на досягнення спільного умислу, шляхом випадкових знайомств та спілкування зі своїми знайомими, почала підшукувати осіб, які досягли повноліття та перебувають в уразливому стані через збіг тяжких особистих та інших обставин тобто стані, який обмежував їх здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними та приймати за своєю волею самостійні рішення.

Так, в липні 2022 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 прибувши на територію Інгулецького району м. Кривого Рогу, точної адреси досудовим розслідування не встановлено, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, підшукала для втягнення в зайняття жебрацтвом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка тривалий час не мала постійного місця мешкання, роботи та доходу, для забезпечення своїх потреб і своєї родини, під час зустрічі з якою, реалізовуючи свій умисел на вербування осіб з метою експлуатації останньої в жебрацтві, використовуючи психологічний вплив на ґрунті її матеріальних проблем, через відсутність роботи, про які їй стало відомо під час спілкування, вводячи в оману запропонувала останній стабільну роботу на території Республіки Польщі, повідомивши неправдиві відомості про умови праці, строки роботи, оплату праці, умови проживання, на що отримала згоду ОСОБА_5 працювати на зазначених умовах.

Здійснивши з використанням обману вербування потерпілої ОСОБА_5 , шляхом досягнення з нею домовленості працювати на зазначених умовах, приховуючи від неї дійсні відомості про умови праці, пов`язаної з зайняттям жебрацтвом, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, 30.10.2022 за допомогою маршрутного автомобільного транспорту на якому здійснювалися рейси на територію Республіки Польща, сплативши за потерпілу всі транспортні витрати, тим самим організувала переміщення ОСОБА_5 з м. Вознесенськ Миколаївської області, куди потерпіла прибула з метою подальшого переїзду, до м. Конін Республіки Польща особисто супроводжуючи останню. В подальшому вказані транспортні витрати, за усною домовленістю, ОСОБА_5 зобов`язалася повернути ОСОБА_4 з перших отриманих доходів.

Перебуваючи на території м. Конін Республіки Польща ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, заселила ОСОБА_5 до завчасно орендованої квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті чого, в період часу з 30.10.2022 по 29.12.2022 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного нею діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи настання таких, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, з метою отримання контролю над потерпілою ОСОБА_5 , зазначила їй про необхідність відпрацювання коштів витрачених на її перевезення до Республіки Польща, вказавши, що тепер ОСОБА_5 знаходиться у борговій кабалі перед ОСОБА_4 . Остання скориставшись підневільним станом потерпілої, а саме тим, що вона перебуває на території іншої держави, не має умов та коштів для існування, тобто користуючись її уразливим станом, спонукала ОСОБА_5 до зайняття жебрацтвом в місцях масового перебування громадян у м. Конін Республіки Польща, здійснюючи особистий контроль над останньою під час здійснення жебракування, отримуючи від цього для себе та невстановлених осіб незаконний прибуток.

Експлуатацію ОСОБА_5 , було припинено у зв`язку з її втечею з м. Конін з подальшим зверненням до компетентного органу України на території Республіки Польща та подальшим виїздом останньої 29.12.2022 до м. Кривий Ріг.

25.04.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, тобто вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Під час проведення досудового встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить транспортний засіб легковий автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Завданням арешту є запобігання можливості його пошкодження, знищення, перетворення та відчуження.

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність накладення арешту на майно, на зазначене майно підозрюваної, в разі винесення обвинувального вироку відносно особи, що вчинила вказане кримінальне правопорушення, може підлягати застосуванню покарання у вигляді конфіскації майна, а тому по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів.

Беручи до уваги вищевикладене, з метою конфіскації майна як виду покарання у кримінальному провадженні, задля попередження настання наслідків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню, тобто з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Наведене зумовило прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна.

Прокурор Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надали заяву, відповідно до якої просили розглянути клопотання без їх участі, клопотання підтримали в повному обсязі.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник-адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду адвокат ОСОБА_7 надав заяву, відповідно до якої просив розглянути клопотання без його участі, щодо задоволення клопотання заперечував.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідче управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000176 від 23.02.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, зокрема, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна передбачає собою тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів, для подальшого проведення необхідних судових експертиз виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000176 від 23.02.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 25.04.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, тобто вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Під час проведення досудового встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить транспортний засіб легковий автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.р.н. НОМЕР_1 .

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою конфіскації майна як виду покарання у кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.171 КПК Українита підлягає задоволенню шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаного майна, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам ст.171 КПК України і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб легковий автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1