Справа № 478/780/24 Провадження № 1-кп/478/75/2024
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Казанка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербове Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, виховується у родині з одним із батьків, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

та по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ранній ранок Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, виховується у родині з обома батьками, учня 2-го курсу Казанківського професійного аграрного ліцею, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника н/обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника н/обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника служби у справах дітей ОСОБА_9 .

В с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

05.04.2024 року близько 22 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили в злочинний зговір з метою здійснення крадіжки птахів (голубів) породи «Миколаївські, льотні», власником яких є ОСОБА_10 , які знаходилися на горищі господарчої споруди, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 05.04.2024 року близько 22 год. 15 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи домовленість щодо спільних дій, діючи в умовах воєнного стану, шляхом відчинення хвіртки, яка не була зачинена на замок, проникли на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , та підійшовши до господарчої споруди, на горищі якої знаходилися голуби, ОСОБА_3 , а за ним слідом і ОСОБА_4 , вилізли по драбині до вказаного горища, та шляхом відчинення дверей таємно проникли до його приміщення, звідки таємно викрали належних ОСОБА_10 птахів (голубів) породи «Миколаївські, льотні», віком 8 місяців, в кількості 11 штук, загальною вартістю 1161 грн. 16 коп., якими розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в зазначеному розмірі, яку відшкодовано.

Крім того, 05.04.2024 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вступили в злочинний зговір з метою заволодіння транспортного засобу, а саме легковим автомобілем марки ВАЗ 2102, державний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_11 , який ОСОБА_3 помітив на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , під час вчинення крадіжки голубів, що мало місце 05.04.2024 року близько 22 год. 15 хв.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортного засобу, 05.04.2024 року близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , маючи домовленість щодо спільних дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, шляхом відчинення хвіртки, яка не була зачинена на замок, проникли на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , та ОСОБА_4 відчинив ворота, що були зачинені на засув, для виїзду з подвір`я транспортного засобу. Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи повторно, вважаючи, що їх злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами, за попередньою змовою, таємно, умисно, не приводячи в дію двигун легкового автомобіля марки ВАЗ 2102 державний номер НОМЕР_1 , викотили його з території домоволодіння на дорогу, та ОСОБА_3 сівши за кермо автомобіля, за допомогою ключа, що знаходився в замку запалення, привів в дію двигун авто, а ОСОБА_4 в свою чергу, зачинивши ворота, сів на переднє пасажирське сидіння зазначеного автомобіля, поїхали від даного домоволодіння, таким чином, незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду в розмірі 36040 грн., яку відшкодовано.

Крім цього, 06.04.2024 року близько 02 год. під час руху ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 на транспортному засобі марки ВАЗ 2102 державний номер НОМЕР_1 , по дорозі, яка з`єднує АДРЕСА_3 , де з правого боку відносно напрямку руху від вулиці Травнева розміщена ділянка з водоймою, та зростає очерет, вказаний легковий автомобіль зупинився, та спроба ОСОБА_3 привести в дію мотор була невдалою, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а сама магнітоли марки «PioneerВТ 1010», яка була влаштована в отворі декоративної панелі у салоні автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 06.04.2024 року близько 02 год. ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи в салоні легкового автомобіля марки ВАЗ 2102 державний номер НОМЕР_1 , шляхом від`єднання руками дротів, викрав магнітолу марки «Pioneer ВТ 1010», що належить ОСОБА_12 , вартістю 396 грн. 25 коп., якою розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду в зазначеному розмірі, яку відшкодовано.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану, та за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану, та за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшли угоди про визнання винуватості, укладені 13 червня 2024 року між прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в присутності законних представників н/обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 .

Потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_12 надано письмову згоду прокурору на укладення з обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду в розмірі 1161 грн. 16 коп., та потерпілій ОСОБА_12 в загальному розмірі 36436 грн. 25 коп., яка обвинуваченими відшкодована шляхом повернення викраденого майна.

Виходячи із змісту угод, обвинувачений ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна. На підставі положень ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим сторони погодились на призначення ОСОБА_3 остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна. Згідно положень ст.75, ст.104 КК України, вважають за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна. На підставі положень ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим сторони погодились на призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна. Згідно положень ст.75, ст.104 КК України, вважають за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.

Відповідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззастережно визнали свою вину та підтвердили обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміють свої права, визначені в п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинувачених суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч.7 ст.474 КПК України.

При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в силу ст.12 КК України є тяжкими злочинами.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Враховуючи особу ОСОБА_3 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, виховується у родині з одним із батьків, а саме матір`ю, на обліку служби у справах дітей не перебуває, до адміністративної відповідальності адміністративною комісією при виконавчому комітеті селищної ради не притягувався, наявність обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора щодо призначення покарання із звільненням засудженого від його відбування з випробуванням, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Отже, в порядку передбаченому ст.75, ст.104 КК України ОСОБА_3 доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Враховуючи особу ОСОБА_4 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та навчання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, виховується у родині з обома батьками, на обліку служби у справах дітей не перебуває, до адміністративної відповідальності адміністративною комісією при виконавчому комітеті селищної ради не притягувався, наявність обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора щодо призначення покарання із звільненням засудженого від його відбування з випробуванням, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Отже, в порядку передбаченому ст.75, ст.104 КК України ОСОБА_4 доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про визнання винуватості та визнання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, з призначенням обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 та обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані за ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 09.04.2024 року у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта.

В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 червня 2024 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_13 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000220 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі положень ст.75, ст.104 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.1 і п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 червня 2024 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_13 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000220 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі положень ст.75, ст.104 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.1 і п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обиралася.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2024 року на вилучене майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні у ОСОБА_12 , власником якого є ОСОБА_15 ; авто магнітолу марки Pioneer BT 1010, яка належить власнику ОСОБА_12 ; птахи (голуби) в кількості 11 шт., які належать ОСОБА_10 , - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , авто магнітолу марки Pioneer BT 1010, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_12 , залишити останній як законному володільцю; птахи (голуби) в кількості 11 шт., які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_10 , залишити останньому, як законному володільцю;

Речові докази, які визнанні за постановами слідчого від 19.04.2024 року, від 04.05.2024 року, від 10.05.2024 року, від 30.05.2024 року у якості речових доказів по кримінальному провадженні №0000220 від 06.04.2024 року, - знищити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі по 1514 грн 56 коп. з кожного, пов`язані із залученням експерта.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1