Номер провадження: 11/813/4/24
Справа № 1527/1-18/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
07.03.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5,
підсудного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляції прокурора прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та підсудного ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.12.2012 рокувідносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, директора ПП «Генезис», «Генезис В», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 209 КК України,
Вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 209 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.5 ст. 191 КК України у вигляді позбавлення волі строком на сім років із позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з розпорядженням, зберіганням, а також обліком товарно-матеріальних цінностей строком на три роки з конфіскацією майна;

- за ч.3 ст. 209 КК України у вигляді позбавлення волі строком на вісім років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю пов`язаною з розпорядженням, зберіганням та обліком товарно-матеріальних цінностей строком на три роки з конфіскацією коштів отриманих злочинним шляхом та з конфіскацією майна;

- за ч.2 ст.366 КК України - звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено остаточне покарання, шляхом поглинання м`якшого покарання суворішим, у вигляді восьми років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади і займатися діяльністю пов`язаною з розпорядженням, зберіганням і обліком товарно-матеріальних цінностей строком на три роки з конфіскацією коштів отриманих злочинним шляхом та з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання чинності вироку залишений у виді підписки про невиїзд. Після вступу вироку в законну силу запобіжний захід змінити - взявши його під варту, етапувавши в ОСІ УДПтСУ України в Одеській області.

Виконання вироку в цій частині покладено на Суворовське РВ ОГУ ГУМВС України в Одеській області та ОСВ УДПтСУ України в Одеській області

Строк покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту взяття під варту.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.03.2024 року апеляції прокурора прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та підсудного ОСОБА_7 - задоволені частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 28.12.2012 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 209 КК України - скасувати.

Клопотання підсудного ОСОБА_7 - задоволено.

На підставі ч.1 ст. 49 КК України, ст.ст.11-1, 376 КПК України (в ред. 1960 року) звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 209 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальна справа закрита.

Під час апеляційного розгляду встановлені істотні порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положеннями статей 48, 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судді, серед іншого, зобов`язані при здійсненні правосуддя дотримуватись Конституції та законів України, справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до статті 7 вказаного Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно із частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, судові засідання та інформація щодо справ, які розглядаються судом, є відкритими, крім випадків, установлених законом.

Інформація про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого є відкритою та має бути невідкладно оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною першою статті 27 КПК України передбачено, що учасники судового провадження, а також особи, які не брали участі у кримінальному провадженні, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, не можуть бути обмежені у праві на отримання в суді як усної, так і письмової інформації щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їх копій. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення, крім випадків, установлених законом.

Так, згідно матеріалів справи, вирок Суворовським районним судом м. Одеси постановлений 28.12.2012 року.

Апеляція подана прокурором прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 до канцелярії суду 1-ої інстанції - 10.01.2013 року (Т. 21 а.с. 119).

Підсудним ОСОБА_7 апеляція була подана 11.01.2013 року (Т. 21 а.с. 122) та, раніше ним було подане клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (Т.21 а.с. 118).

Натомість, незважаючи на призначення ОСОБА_7 остаточного покарання відповідно до ст. 70 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади і займатися діяльністю пов`язаною з розпорядженням, зберіганням і обліком товарно-матеріальних цінностей строком на три роки з конфіскацією коштів отриманих злочинним шляхом та з конфіскацією майна, судом 1-ої інстанції запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання чинності вироку залишений у виді підписки про невиїзд.

Так, підсудний ОСОБА_7 знайомився з матеріалами справи - 16.01.2013 року, 14.02.2013 року, 25.04.2013 року (Т.21 а.с. 146-146), 19.07.2016 року, 20.07.2016 року, 04.08.2016 року, 03.10.2016 року, 27.09.2016 року, 07.12.2016 року, а в останнє 11.04.2017 року (Т.21 а.с.147-149).

Згідно даних сайту Вищої ради правосуддя, суддя ОСОБА_1 звільнений у відставку з посади судді на підставі рішення ВРП № 3885/0/15-17 від 30.11.2017 року, тобто після завершення ознайомлення ОСОБА_7 з матеріалами справи, та на протязі часу з дати постановлення вироку - 28.12.2012 року до моменту звільнення у відставку не вжив жодних заходів щодо встановлення засудженому, який не перебуває під вартою графіку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з метою своєчасного направлення справи до апеляційного суду для розгляду поданих апеляцій.

В подальшому, після звільнення судді у відставку, на протязі майже п`яти років, працівники апарату суду також не вжили жодних заходів щодо направлення справи до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону із дотриманням засад і правил судочинства.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на такі критерії: правову та фактичну складність справи; поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінку органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року).

Разом з тим, в період часу, з моменту постановлення вироку, подання на нього в січні 2013 року апеляцій як стороною обвинувачення так і захисту, судом 1-ої інстанції не було вжито жодних заходів щодо направлення справи до апеляційного суду для розгляду.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанови від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18, від 17 жовтня 2018 року у справі № 646/5552/17, від 28 лютого 2019 року у справі № 161/4229/18, а також постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 27 травня 2019 року у справі № 766/22242/17).

По-друге, положення ст. 129 Конституції України не виключають необхідності законодавчої регламентації порядку та умов подання апеляційних скарг, а також обмеження строків апеляційного оскарження. Останнє, зокрема, є необхідним для забезпечення правової визначеності, що є складовою частиною принципу верховенства права.

Судом 1-ої інстанції були порушені строки направлення справи з апеляцією до апеляційного суду, передбачені ч.2 ст.354 КПК України. Апеляція по зазначеній справі була подана прокурором 10.01.2013 р., засудженим 11.01.2013 р., а справа направлена до апеляційного суду тільки 08.08.2023 року, тобто більш ніж через десять років після постановлення вироку.

Колегія суддів вважає, що допущені судом 1-ої інстанції порушення вимог діючого КПК є грубими та недопустимими.

Зазначені порушення вимог кримінально процесуального закону, які спричинили скасування вироку із закриттям провадження по справі у зв`язку зі спливом сроків притягнення до кримінальної відповідальності, свідчать про невисокий професійний рівень судді та працівників апарату Суворовського районного суду м. Одеси й підривають авторитет судової влади.

Таким чином, судом першої інстанції не було дотримано вищевказаних вимог кримінально-процесуального законодавства та порушено право учасників процесу на розгляд судом справи протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 23-2 КПК України (в ред. 1960 року), суд при наявності на те підстав виносить окрему ухвалу, якою звертає увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушень закону, причини і умови, що сприяють вчиненню злочину, і вимагає прийняття необхідних заходів. Цією ж нормою передбачено, що не пізніше місяця щодо окремої ухвали повинні бути вжиті заходи відповідного реагування і про результати повідомлено суд, який виніс окрему ухвалу.

Відповідно до ст. 380 КПК в ред.1960 року апеляційний суд за наявності підстав, передбачених статтею 23-2 цього Кодексу, виносить окрему ухвалу. Крім того, він може окремою ухвалою звернути увагу відповідних посадових осіб на факти порушення закону при розслідуванні і розгляді справи судом першої інстанції.

Також, колегія суддів вважає необхідним повідомити про встановлені порушення керівника Одеської обласної прокуратури, оскільки після подання прокурором прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 апеляції, протягом 10 років, орган обвинувачення не цікавився рухом справи, що свідчить про те, що прокурор у справі не сприяв в ефективній реалізації свого права нарівні з протилежною стороною в розумінні статті 6 Конвенції та не забезпечив справедливого судового розгляду з дотриманням принципів рівності всіх учасників процесу, а також на неналежне виконання своїх обов`язків.

Підтримання прокурором державного обвинувачення в суді є одним з пріоритетних напрямків прокуратури, найважливішим службовим обов`язком прокурора, який повинен проявляти активність у дослідженні доказів, сприяти всебічному дослідженні обставин справи, що є важливою гарантією винесення судом законного, обґрунтованого вироку й додержання передбачених законом прав та інтересів громадян під час розгляду справи в судах всіх інстанцій.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає подібне ставлення до виконання службових обов`язків прокурорами, які здійснювали нагляд за проведенням досудового слідства в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 та підтримували державне обвинувачення в суді першої інстанції, неприпустимим, в зв`язку з чим вважає за необхідне винести окрему ухвалу, якою довести до відома керівника Одеської обласної прокуратури про встановлені Одеським апеляційним судом факти неналежного виконання службових обов`язків прокурорами, які здійснювали нагляд за проведенням досудового слідства в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 209 КК України, та підтримували державне обвинувачення в суді першої інстанції, з метою вжиття невідкладних заходів реагування відповідно до вимог КПК України.

На підставі наведеного, керуючись п.п. 11, 13, розділу XI перехідних положень КПК України (2012 року), ст.ст. 23-2, 380 КПК України (1960 року), апеляційний суд, -

ухвалив

Довести до відома голови Суворовського районного суду м. Одеси встановлені Одеським апеляційним судом факти неналежного виконання службових обов`язків працівниками апарату суду під час направлення справи за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 209 КК України до суду апеляційної інстанції.

Довести до відома керівника Одеської обласної прокуратури про встановлені Одеським апеляційним судом факти неналежного виконання службових обов`язків прокурорами, які підтримували державне обвинувачення в суді першої інстанції, в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.3 ст. 209 КК України з метою вжиття невідкладних заходів реагування.

Про результати розгляду окремої ухвали повідомити Одеський апеляційний суд у місячний термін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4