Справа №: 398/133/23
провадження №: 1-кс/398/601/24
УХВАЛА

Іменем України

"29" березня 2024 р. Слідчий суддя Олександрійськогоміськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду м. Олександрії скаргу представника скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Олександрійського РВП ГУПН у Кіровоградській області від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000495 від 27.09.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Представник скаржника звернувся зі скаргою, в порядку п.4 ч.1ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову дізнавача від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 27.09.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Свої вимоги мотивує, тим, що постановою дізнавачаСД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 18.03.2024 року кримінальне провадження №0000495 від 27.09.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постанова мотивована тим, що в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що стосується визначення ушкодження виявленого у ОСОБА_3 струс головного мозку це легка травма голови, яка найчастіше виникає внаслідок удару, падіння або у будь-якій ситуації, коли голові надається певний прискорений рух з подальшим різким гальмуванням. В даному випадку достовірно встановити обставини виникнення у ОСОБА_3 травми голови у вигляді струсу головного мозку не представилось можливим. Вина ОСОБА_5 в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження не доведена так як крім показів потерпілої, яка знаходиться в конфлікті з останнім, жодного доказу який би вказував на його причетність не здобуто.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення. Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Досудове розслідування проведено неповно та однобічно, без проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження. Отже, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною.

Представник скаржника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без його та ОСОБА_3 участі.

Дізнавач СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав матеріали кримінального провадження №0000495 для огляду в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження №0000495 слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження,дізнавачемСД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495 від 27.09.2022 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, на підставі заяви ОСОБА_3 .

Постановою дізнавача СД Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області ОСОБА_6 від 18.03.2024 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000495 від 27.09.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно із ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження, відповідно до положень Глави 24 КПК України, є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим, дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, дізнавача, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч.1-2 та 6 ст.223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході досудового розслідування крім потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були допитані свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . На комісії Служби у справі дітей при розгляді питання щодо визначення місця проживання дітей, діти виявили бажання проживати разом з батьком, згідно висновку судової психологічної експертизи діти виявляють самостійний вибір, а саме бажання проживати з батьком, своїй матері вони не довіряють та самостійно віддалені від неї. Крім того у вказаному кримінальному провадженні були проведені судово психологічні експертизи відеозапису одночасного допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , з якої вбачається, що свідчення ОСОБА_3 , є несамостійними, натомість свідчення ОСОБА_5 є самостійні про те емоційні. Згідно провденої судової психологічної експертизи неповнолітньої ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8 допит вказаних свідків вказує на психологічну достовірність показів про які вони вони повідомляли.

Постанова дізнавача СД Олександрійського РВП ГУНП у Кіровоградській області від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження мотивована тим, що в постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що стосується визначення ушкодження виявленого у ОСОБА_3 струс головного мозку це легка травма голови, яка найчастіше виникає внаслідок удару, падіння або у будь-якій ситуації, коли голові надається певний прискорений рух з подальшим різким гальмуванням. В даному випадку достовірно встановити обставини виникнення у ОСОБА_3 травми голови у вигляді струсу головного мозку не представилось можливим. Вина ОСОБА_5 в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження не доведена так як крім показів потерпілої, яка знаходиться в конфлікті з останнім, жодного доказу який би вказував на його причетність не здобуто.

Відтак досудовим розслідуванням встановлено, що склад кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні відсутній, що у свою чергу виключає кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідну постанову, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Отже, з урахуванням аналізу норми ч.2 ст.125 КК України встановлено, що з об`єктивної сторони кримінального правопорушення характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, що розглядається, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним за ст. 125 КК.

Таким чином, доводи про неповноту проведення досудового розслідування, на які посилається заявник в скарзі є необґрунтованими, оскільки дізнавачем проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення обставин кримінального провадження та в ході розслідування не встановлено будь-яких доказів, які б свідчили про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку з наведеним, оскільки дізнавачем проведені усі необхідні слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, відтак приходжу до висновку про необґрунтованість поданої скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 382 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Олександрійського РВП ГУПН у Кіровоградській області від 18.03.2024 року про закриття кримінального провадження №0000495 від 27.09.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1