Дата документу 05.06.2024 Справа № 331/138/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/138/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/665/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції,

захисника - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією усього, належному йому на праві власності, майна.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_6 спеціального звання - «капітан поліції».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, визнати невинним та виправдати у зв`язку з недоведеністю наявності в діях обвинуваченого складу цього злочину.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що свідчення громадян у судових засіданнях суперечать обставинам зазначеним в обвинувальному акті. Жодний із зазначених свідків достеменно не знає складу сім`ї обвинуваченого, його матеріальний стан. Жодний свідок не володіє інформацією чи чинився тиск на ОСОБА_6 окупаційною владою, та не можуть спростувати відсутність такого тиску. Невідомим залишилося, хто саме з посадових осіб органів окупаційної влади спілкувався з ОСОБА_6 , по справі не надано жодного оригіналу письмових доказів працевлаштування ОСОБА_6 в новоствореному на окупованій території правоохоронному органі. Докази з електронних носіїв - телефонних переговорів не можуть бути належними та допустимими, так як не надано інформації щодо верифікації абонентів, походження інформації сумнівне.

Натомість, всі свідки підтвердили, що ОСОБА_6 працював саме в правоохоронному органі, створеному окупаційною владою, та виконував виключно поліцейські функції. Інформації щодо прийняття участі обвинуваченого у незаконних військових формуваннях немає. Також не надано доказів участі ОСОБА_6 в каральних акціях щодо мирного населення на окупованих територіях та учасників спротиву окупаційній владі. Інші кримінальні провадження щодо ОСОБА_6 відсутні, він не має судимостей.

Суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.111 КК України, що спростовується матеріалами кримінального провадження та порушує принцип презумпції невинуватості та не вирішує об`єктивно спір про право матеріальне на користь обвинуваченого.

ОСОБА_9 за нормами міжнародного права не відносився до категорії «Воююча сторона», а відноситься до категорії «Цивільне населення».

Під час судового розгляду не доведена суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину.

Незважаючи на аргументи захисту, суд першої інстанції грубо порушив норми матеріального і процесуального права та ухвалив неправомірний вирок.

Досліджені судом електронні докази є електронною інформацією без ознаки саме доказу.

Ідентифікувати належність номерів операторів мобільного зв`язку конкретним особам неможливо, відсутні належним чином підтверджені персональні дані користувачів електронно-комунікаційних мереж мобільних телефонних номерів, які зазначені у вироку суду.

Не дотримані гарантії порядку досудового розслідування та судового розгляду in absentia у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , а це вже є безумовною підставою для скасування вироку колегії суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Згідно з вироком суду,згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 22 о/с від 12 січня 2021 року капітана поліції ОСОБА_6 призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, ІНФОРМАЦІЯ_4, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Наказом № 649 о/с від 23 травня 2022 року на підставі п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статут Національної поліції України) ОСОБА_6 звільнено зі служби в поліції.

Таким чином, ОСОБА_6 до 23 травня 2022 року був службовою особою - працівником правоохоронного органу.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_6 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас, ОСОБА_6 складеної ним присяги працівника поліції не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. ст. 2, 64 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч.1 ст. 17, ч.1 ст. 65 Конституції України, захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимогам ч.4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

Так, 24 лютого 2022 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Запорізькій, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил РФ Бердянський район та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, було тимчасово взято під контроль та на даний час контролюються та утримуються російськими військами.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час фактично контролюються та утримуються російськими військами, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

У свою чергу, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території Бердянського району, зокрема м. Бердянська, та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, м. Бердянська системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно на початку квітня 2022 року, але не пізніше 09 квітня 2022 року (більш точна дата та час невідомі), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, надавав представникам окупаційної влади рф необхідну інформацію щодо особового складу Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, зокрема про наявність у них вогнепальної зброї, спецзасобів, внаслідок чого, у співробітників поліції за вказівкою окупаційної влади, було вилучено наявну у них вогнепальну зброю та спецзасоби, здійснював патрулювання території м. Бердянськ в лавах так званої «ІНФОРМАЦІЯ_5 м. Бердянськ» на службових автомобілях Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із видаленими знаками символіки Національної поліції України, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Так, ОСОБА_6 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, а саме у незаконно створеному органі - «ІНФОРМАЦІЯ_6 м. Бердянськ», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 в судове засідання суду апеляційної інстанції була опублікована у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» випуск №110 ( НОМЕР_1 ) від 30 травня 2024 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає. Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Бердянськ), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження).

У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті висунутого йому обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченого за призначенням здійснював фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 , який обіймає посаду інспектора Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, та який пояснив суду, що до моменту повної окупації м. Бердянська, а саме до 27 лютого 2022 року, з обвинуваченим ОСОБА_6 , який обіймав посаду оперуповноваженого карного розшуку Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, він був знайомий особисто приблизно п`ять років. На виконання наказу начальника ГУНП в Запорізькій області, який був доведений до особового складу заступником начальника Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 , 10 квітня 2022 року він покинув територію м. Бердянська та прибув до м. Запоріжжя. У період його перебування в м. Бердянську з моменту окупації до моменту виїзду, про ОСОБА_6 жодної інформації не чув, особисто з ним не зустрічався. Перебуваючи в м. Запоріжжі, зі слів своїх колег йому стало відомо, що ОСОБА_6 працює на окупаційну владу в так званій «ІНФОРМАЦІЯ_6», обіймаючи посаду оперуповноваженого та виконуючи ті ж самі обов`язки, які виконував в національній поліції України. Разом з тим зазначив, що представниками окупаційної влади в м. Бердянську проводились розшукові заходи щодо виявлення прихованих раніше автомобілів, які перебували на штраф-майданчику, тому його рідного брата ОСОБА_10 , чия діяльність, на той момент, була пов`язана із забезпеченням зберігання транспортних засобів, у серпні 2022 року було доставлено до будівлі Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області по вулиці Горбенка в м. Бердянську, де на той час вже розташовувалась так звана «ІНФОРМАЦІЯ_5», для проведення допиту. Представники окупаційної влади завели його брата до кабінету ОСОБА_6 , де останнім був проведений допит. Проте, в ході допиту, коли ОСОБА_6 дізнався прізвище його брата, то, попри співпрацю з ворожою владою, допоміг йому уникнути тиску з боку інших осіб та покинути приміщення будівлі. Через тиждень після вказаних подій його брат покинув м. Бердянськ і при особистому спілкуванні розповів йому про зазначені ним обставини зустрічі з ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який обіймає посаду інспектора Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, пояснив суду, що з обвинуваченим ОСОБА_6 , який обіймав посаду оперуповноваженого карного розшуку Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, він був знайомий приблизно п`ять років, підтримував з ним товариські стосунки як колега по роботі. 10 квітня 2022 року, на виконання наказу начальника ГУНП в Запорізькій області, він покинув територію м. Бердянська та прибув до м.Запоріжжя. На той час йому вже було відомо про те, що ОСОБА_6 одним із перших погодився на співпрацю з окупаційною владою та почав працювати в так званій «ІНФОРМАЦІЯ_6». 14 квітня 2022 року на його мобільний телефон надійшов телефонний дзвінок від ОСОБА_6 , який повідомив йому про те, що в ході проведення пошукових заходів з метою виявлення транспортних засобів, ним та іншими колишніми колегами, які співпрацювали з окупаційною владою, були відчинені два його гаражі, в одному з яких вони виявили автомобіль, який належав його батькові, тому ОСОБА_6 поцікавився у нього де знаходяться ключі та технічна документація на даний автомобіль. В ході телефонної розмови ОСОБА_6 повідомив йому про те, що він вже працює в рядах так званої «ІНФОРМАЦІЯ_5» на посаді оперуповноваженого, пропонував йому повернутися до м. Бердянська, посилаючись на сприятливі умови роботи та достойну заробітну плату. Також зі слів своїх колег по роботі та мешканців м. Бердянська, які виїхали з окупованої території, йому відомо про те, що ОСОБА_6 в робочих цілях, працюючи на окупаційну владу, використовував транспортний засіб, який знаходився на балансі Бердянського РВП ГУНП, мав безперешкодний доступ до приміщення будівлі, де розташовувалась так звана «народна міліція», вільно контактував з військовослужбовцями зс рф, проводив допити в інтересах окупаційної влади з метою виявлення зброї та транспортних засобів.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він обіймає посаду начальника Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, до 24 лютого 2022 року обіймав посаду заступника начальника з превентивної діяльності Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області. У квітні 2022 року начальником ГУНП в Запорізькій області був виданий письмовий наказ про необхідність працівникам поліції покинути тимчасово окуповану територію м. Бердянськ та прибути для несення служби до м.Запоріжжя. Вказаний наказ доводився до відома особового складу, який залишився на тимчасово окупованій території, через всі можливі мессенджери та телефонні дзвінки. Обвинувачений ОСОБА_6 , який обіймав посаду старшого оперуповноваженого карного розшуку Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області, вказаний наказ не виконав, залишився на тимчасово окупованій території, погодився на співпрацю з окупаційною владою м. Бердянська та добровільно зайняв посаду оперуповноваженого у незаконно створеному правоохоронному органі - так званій «ІНФОРМАЦІЯ_6», яка виконує свою діяльність згідно із законодавством РФ. Переконаний в тому, що ОСОБА_6 мав можливість залишити тимчасово окуповану територію м. Бердянськ та безперешкодно дістатись м. Запоріжжя як і всі інші співробітники та керівники відділень Бердянського РВП, які не погодились співпрацювати з окупаційною владою, для яких вони складали безпечні маршрути на підставі отриманої оперативної інформації. Також, зазначив, що йому достеменно відомо про те, що ОСОБА_6 разом з військовослужбовцями зс РФ проводив обшуки у місцевих жителів м. Бердянська з метою виявлення зброї, оскільки під час проведення такого обшуку за місцем проживання його родичів, ОСОБА_6 особисто зателефонував йому щоб отримати певну інформацію. Крім того додав, що ним було ініційовано службове розслідування відносно тих працівників поліції, які не виконали наказ керівництва ГУНП та не прибули для несення служби до м. Запоріжжя, за наслідками проведення якого керівництвом було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 з органів Національної поліції України. Разом з тим, зазначив, що у ОСОБА_6 є дружина та діти, охарактеризувати його може як тиху та не дуже компанійську особу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він обіймає посаду спеціаліста-криміналіста слідчого відділення Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області. З ОСОБА_6 знайомий особисто, підтвердив, що останній обіймав посаду старшого оперуповноваженого карного розшуку Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області. Після 27 лютого 2022 року, коли м. Бердянськ був захоплений збройними силами рф, працівники поліції не виходили на службу за основним місцем роботи, а збирались у так званому колл-центрі, який був організований міською владою, де продовжували виконувати свої обов`язки по реагуванню на заяви громадян про вчинені правопорушення, разом з ОСОБА_6 він здійснював патрулювання та займався стабілізаційною роботою. На початку квітня 2022 року представники зс рф з`явились в колл-центрі, зібрали в одному приміщенні працівників поліції Бердянського РВП, які там перебували, відібрали документи та мобільні телефони, які потім повернули, а всіх присутніх сфотографували. Під час вказаного заходу військовослужбовці РФ почали схиляти діючих працівників поліції до співпраці з окупаційною владою, наголошуючи на тому, що необхідно відновлювати роботу місцевої міліції, проводячи бесіди з кожним працівником поліції окремо. На той час жоден із присутніх працівників Бердянського РВП не висловив активну згоду на співпрацю з окупаційною владою. Проте 10 квітня 2022 року він зустрівся з ОСОБА_6 , який повідомив йому про те, що має намір залишитись в м. Бердянську, пояснивши свою позицію тим, що його дружина не виявила бажання покидати місто, а він не міг залишити свою сім`ю. 11 квітня 2022 року він покинув територію м. Бердянська та прибув до м. Запоріжжя. У травні 2022 року на його мобільний телефон надійшов дзвінок від колишнього колеги, який йому повідомив про те, що за місцем проживання його матері в м. Бердянську планується проведення обшуку, тому, щоб не ламати двері, необхідно, щоб хтось їх відчинив. З цією метою він зателефонував своїй сестрі, щоб вона надала безперешкодний доступ до приміщення. Разом з тим, він зателефонував ОСОБА_6 та попросив його проконтролювати хід проведення обшуку, оскільки здогадувався, що шукають його табельну зброю, яку він заховав і не здав окупаційній владі. В ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , останній повідомив йому про те, що працює оперуповноваженим в так званій «ІНФОРМАЦІЯ_5», задоволений умовами роботи та заробітною платою.

Крім того, в судовому засіданні дослідженні такі документи:

повідомлення заступника начальника УСБУ в Запорізькій області про вчинення кримінального правопорушення (відповідно до ст. 214 КПК України) № 59/5/2-518нт від 14 квітня 2022 року, з якого слідує, що старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який використовує наступні термінали мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , після початку збройної агресії військами рф та окупації населених пунктів, де розташовані територіальні підрозділи поліції, після фактичного припинення правоохоронної діяльності вказаними підрозділами, не прийняв негайних заходів щодо переміщення на територію, підконтрольну органам влади України, в умовах збройного конфлікту та введеного воєнного стану, перейшов на бік ворога та почав здійснювати правоохоронну діяльність в інтересах рф, використовуючи матеріально-технічну базу Національної поліції України. Будучи правоохоронцем Національної поліції України, достовірно знаючи, що система так званих органів влади, які намагаються створити на території Запорізької області іде всупереч вимогам чинного законодавства, за попередньою змовою встановив та підтримує зв`язок з невстановленим представником ФСБ рф на ім`я ОСОБА_14 , який за отриманою інформацією є куратором військових рф в окупованому АДРЕСА_2 (використовує мобільний телефон НОМЕР_6 ). ОСОБА_6 надав згоду проходити службу на тимчасово окупованій території України в м. Бердянську Запорізької області в лавах «ІНФОРМАЦІЯ_5 РФ», місцем розташування якої є будівля УСР НП України (колишній УБОЗ) за адресою: АДРЕСА_3 . Також встановлено, що так званим керівником «ІНФОРМАЦІЯ_5» в окупованому м. Бердянську став громадянин України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишній співробітник міліції, пенсіонер МВС, раніше проходив службу на керівних посадах у Донецькій області в м. Маріуполі), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , використовує термінал мобільного зв`язку мобільний телефон НОМЕР_7 (т.1, а.п. 195-196).

Відповідно до відповіді заступника начальника УСБУ в Запорізькій області № 59/5/2-11нт від 21 квітня 2022 року, наданої на виконання доручення слідчого, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обіймає посаду старшого оперуповноваженого ВКП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області. Використовує термінал мобільного зв`язку IMEI НОМЕР_8 , IMSI НОМЕР_9 за мобільним номером НОМЕР_3 ; термінал мобільного зв`язку IMSI НОМЕР_10 , IMEI НОМЕР_11 за мобільним номером НОМЕР_4 ; номер мобільного телефону НОМЕР_5 не використовує; мессенджер «Телеграм» використовує за мобільним номером НОМЕР_4 (т.1, а.п. 211).

Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 18 червня 2022 року, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду, проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 , в ході якого в період часу з 28 квітня 2022 року по 26 травня 2022 року були зафіксовані телефонні розмови між ОСОБА_6 та іншими працівниками Бердянського РВП, які погодились на співпрацю з окупаційною владою та працювали в так званій «ІНФОРМАЦІЯ_6», а також іншими невстановленими особами, під час яких останні обговорювали питання щодо сприяння в наданні додаткових ресурсів для виконання розпоряджень керівництва так званої «ІНФОРМАЦІЯ_6»; стосовно необхідності припинення пошукових заходів транспортного засобу, володільцем якого є мешканець м. Бердянська, оскільки вказаний транспортний засіб вже перебуває в розпорядженні осіб керівного складу так званої «ІНФОРМАЦІЯ_5»; щодо встановлення місця проживання « ОСОБА_16 » та розроблення заходів щодо його затримання; стосовно узгодження координації дій з іншими структурними підрозділами так званої «ІНФОРМАЦІЯ_5»; щодо організації проведення слідчих дій відносно особи, яка підозрюється у вчиненні крадіжки; щодо надання звіту за використане паливо на проведення розшукових дій в інтересах окупаційної влади; стосовно збору матеріалів за заявою потерпілої особи про вчинення грабежу; щодо організації обліку зброї, вилученої в ході проведення обшуків; стосовно вилучення транспортних зобів зі штраф-майданчику на користь окупаційної влади (т.1, а.п. 224-237).

Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 18 червня 2022 року, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду, проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 , в ході якого в період часу з 16 травня 2022 року по 26 травня 2022 року були зафіксовані телефонні розмови між ОСОБА_6 та іншими працівниками Бердянського РВП, які погодились на співпрацю з окупаційною владою та працювали в так званій «ІНФОРМАЦІЯ_6», а також іншими невстановленими особами, під час яких останні обговорювали питання щодо результатів проведення обшуків; стосовно виявлення гаражів з транспортними засобами; щодо здійснення заходів на виконання розпорядження керівника так званої «ІНФОРМАЦІЯ_5» ОСОБА_15 по доставці трупа невідомої особи з АДРЕСА_2 ; стосовно вжиття заходів за заявою потерпілої особи, відносно якої вчинена крадіжка; щодо організації виїзду слідчо-оперативної групи на місце проведення обшуку (т.2, а.п. 1-12).

Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 16 червня 2022 року, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду, проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_12 , яким користується керівник незаконно створеного правоохоронну органу, так званої «ІНФОРМАЦІЯ_6» м. Бердянська ОСОБА_15 , в ході якого була зафіксована телефонна розмова між ОСОБА_15 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_17 від 12 травня 2022 року, під час якої ОСОБА_15 підтвердив, що в його підпорядкуванні працює ОСОБА_18 , на що співрозмовник на ім`я ОСОБА_17 порадив ОСОБА_15 уважно придивитись до ОСОБА_6 (т.2, а.п. 13-23).

Згідно з витягом з наказу по особовому складу від 12 січня 2021 року № 22 о/с капітана поліції ОСОБА_6 (НОМЕР_13) призначено старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Бердянського районного відділу поліції, увільнивши його з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бердянського відділу поліції, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації, за ініціативою поліцейського (т.2, а.п. 26).

У відповідності до витягу з наказу по особовому складу від 23 травня 2022 року № 649 о/с капітана поліції ОСОБА_6 , старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бердянського районного відділу поліції з 23 травня 2022 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). На день звільнення стаж служби в поліції становив 12 років 06 місяців 11 днів, вислуга років на пільгових умовах - 00 років 01 місяць 25 днів (т.2, а.п. 27).

У відповідності до змісту присяги від 07 листопада 2015 року ОСОБА_6 присягнув на вірність Українському народові (т.2, а.п. 28).

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території Бердянського району, зокрема м. Бердянськ, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, м. Бердянська системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, надавав представникам окупаційної влади рф необхідну інформацію щодо особового складу Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, зокрема про наявність у них вогнепальної зброї, спецзасобів, внаслідок чого, у співробітників поліції за вказівкою окупаційної влади, було вилучено наявну у них вогнепальну зброю та спецзасоби, здійснював патрулювання території м. Бердянськ в лавах так званої «ІНФОРМАЦІЯ_5 м. Бердянськ» на службових автомобілях Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України. З власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної адміністрації рф, а саме у незаконно створеному органі - «ІНФОРМАЦІЯ_6 м. Бердянськ», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, чим вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Вказаний факт підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , які узгоджуються з письмовими доказами, зокрема з відомостями з протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 18 червня 2022 року, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду, проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 , в ході якого в період часу з 28 квітня 2022 року по 26 травня 2022 року були зафіксовані телефонні розмови між ОСОБА_6 та іншими працівниками Бердянського РВП, які погодились на співпрацю з окупаційною владою та працювали в так званій «ІНФОРМАЦІЯ_6», а також іншими невстановленими особами, під час яких останні обговорювали питання щодо сприяння в наданні додаткових ресурсів для виконання розпоряджень керівництва так званої «народноїй міліції»; а також стосовно інших питань пов`язаних з виконанням завдань окупаційної влади.

Окрім того, з протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 18 червня 2022 року, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду, убачається, що проводилось зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж оператора мобільного зв`язку за номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 , в ході якого в період часу з 16 травня 2022 року по 26 травня 2022 року були зафіксовані телефонні розмови між ОСОБА_6 та іншими працівниками Бердянського РВП, які погодились на співпрацю з окупаційною владою та працювали в так званій «ІНФОРМАЦІЯ_6», а також іншими невстановленими особами, під час яких останні обговорювали питання пов`язані безпосередньо з виконанням функцій незаконно створеного органу - т.з. «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Також, згідно з повідомленням заступника начальника УСБУ в Запорізькій області про вчинення кримінального правопорушення (відповідно до ст. 214 КПК України) № 59/5/2-518нт від 14 квітня 2022 року, старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який використовує наступні термінали мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , після початку збройної агресії військами РФ та окупації населених пунктів, де розташовані територіальні підрозділи поліції, після фактичного припинення правоохоронної діяльності вказаними підрозділами, не прийняв негайних заходів щодо переміщення на територію, підконтрольну органам влади України, в умовах збройного конфлікту та введеного воєнного стану, перейшов на бік ворога та почав здійснювати правоохоронну діяльність в інтересах рф, використовуючи матеріально-технічну базу Національної поліції України. Будучи правоохоронцем Національної поліції України, достовірно знаючи, що система так званих органів влади, які намагаються створити на території Запорізької області іде всупереч вимогам чинного законодавства, за попередньою змовою встановив та підтримує зв`язок з невстановленим представником ФСБ рф на ім`я ОСОБА_14 , який за отриманою інформацією є куратором військових рф в окупованому АДРЕСА_2 (використовує мобільний телефон НОМЕР_6 ). ОСОБА_6 надав згоду проходити службу на тимчасово окупованій території України в м. Бердянську Запорізької області в лавах «ІНФОРМАЦІЯ_5 рф», місцем розташування якої є будівля УСР НП України (колишній УБОЗ) за адресою: АДРЕСА_3 . Також встановлено, що так званим керівником «ІНФОРМАЦІЯ_5» в окупованому м. Бердянську став громадянин України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишній співробітник міліції, пенсіонер МВС, раніше проходив службу на керівних посадах у Донецькій області в м. Маріуполі), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , використовує термінал мобільного зв`язку мобільний телефон НОМЕР_7 (т.1, а.п. 195-196).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку, з якою погоджується і колегія суддів.

Так, з телефонних розмов обвинуваченого ОСОБА_6 убачається, що останній, будучи громадянином України, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, активно підтримав режим окупаційної влади, шляхом переходу на бік ворога; обговорював питання пов`язані з виконанням своїх службових обов`язків у т.з. «ІНФОРМАЦІЯ_6».

Зазначене є свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, вказані в обвинувальному акті та у вироку суду, діяв не добровільно.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що докази в справі є недопустимими ,є безпідставними, оскільки порушень з боку органу досудового розслідування при збиранні вищевказаних доказів не убачається.

Сам захисник про таке теж не зазначає.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного тощо.

Свої висновки в частині призначеного покарання суд також належним чином вмотивував у вироку.

Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_6 колегія суддів не убачає.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено переконливого обґрунтування на спростування висновків суду, викладених у вироку, а тому вказана скарга задоволенню не підлягає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 лютого 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4