Справа № 751/3565/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/203/24
Категорія - триманян під ватою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

06 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваної ОСОБА_6

її захисника - адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволене клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області, підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Ведильці, Чернігівського району, Чернігівської області, громадянці України, зареєстрованій по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , з вищою освітою, розлученій, працюючій начальником паливної групи КЕВ м. Чернігів, обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та переміщення до укриття, з покладенням обов`язків, визначених п. п. 1 - 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків встановлений до 22 червня 2024 року.

Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав, що сторона обвинувачення не довела наявність такого ризику, як перешкоджання кримінальному провадженню, а всі припущення з приводу створення штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень, не можуть виправдовувати обрання найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою. Крім того, слідчий суддя зазначив про врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України та дійшов висновку, що належну процесуальну поведінку підозрюваної може забезпечити менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді з підстав незаконності та необґрунтованості судового рішення, а також істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, відмовити слідчому у задоволенні його клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Вважає, що слідчим суддею не враховано необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, що свідчить про порушення ст. 177 КПК України, а також не надано належної оцінки доводам сторони захисту з даного питання. Зокрема, підкреслює, що слідчим суддею не враховано документальне підтвердження не лише придбання КЕВ м. Чернігів дров за договорами, а їх відпуск військовим частинам, тобто за фактичним призначенням, що спростовує обґрунтованість підозри. Про необґрунтованість підозри також свідчить недоведеність стороною обвинувачення складання та видача завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Зазначає, що без належної оцінки слідчого судді залишилось ненадання стороною обвинувачення доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, як організована група.

Вказує, що слідчим суддею неправильно встановлено, що наявні ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , оскільки зазначені слідчим у клопотанні ризики є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими доказами. Зокрема, вважає, що слідчим суддею надана помилкова оцінка наявності ризику ухилення ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Так, слідчий суддя не оцінив, що підозрювана розуміючи всю суворість покарання, з`явилась до суду для розгляду вказаного клопотання та не має наміру ухилятися від покладених на неї процесуальних обов`язків, що підтверджується її поведінкою. Відтак, дана обставина не була врахована на підтвердження відсутності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Просить врахувати, що єдиним джерелом заробітку ОСОБА_6 є робота, а тому твердження сторони обвинувачення про наявність високого рівня забезпечення, як ризику виїхати за кордон, не відповідає фактичним обставинам. Більше того, підозрювана взагалі за час повномасштабного вторгнення не залишала Україну. Переконаний, що ризик щодо неможливості забезпечити контроль за підозрюваною на випадок повторного вторгнення на територію Чернігівської області є абстрактним та не грунтується на жодних доказ. Крім цього, вважає недоведеним ризик того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, вказане кримінальне провадження розслідується майже півроку і було проведено ряд слідчих дій, в тому числі і обшуки, а також проведено дві експертизи, відтак, слідчий суддя фактично не оцінила, що вже зібрані майже всі докази, що виключає наявність вказаного ризику. Що стосується впливу на свідків, то даний ризик не підтверджений доказами, тоді як і показання свідків не матиме визначального значення для доказування тих обставин, які інкримінуються підозрюваній. Інші заявлені прокурором ризики взагалі є абстрактними та необґрунтованими.

З іншого боку переконує, що ухвала прийнята з порушенням вимог КПК України, оскільки слідчим суддею не враховано можливість застосування альтернативних та більш м`яких запобіжних заходів. Також слідчим суддею не оцінено в сукупності тих обставин, які підлягають оцінці під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, зокрема, не враховано стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, місце роботи , майновий стан, відсутність судимостей, а також підтверджену належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні. За вказаних обставин, захисник вважає, що у слідчого судді були відсутні підстави для обрання ОСОБА_6 будь-якого запобіжного заходу у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрювану, які підтримали доводи апеляційної скарги, наполягали на відсутності підстав для застосування до будь-яких запобіжних заходів, аргументи слідчого та прокурора, які заперечували проти доводів апеляційної скарги захисника, наполягали на обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які встановленні слідчим суддею, а тому просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею в повній мірі дотримані.

Зокрема, слід зазначити про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області розслідуються матеріали кримінального провадження за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 від 23 листопада 2023 року.

19 квітня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави для висновків про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень. Так, ОСОБА_6 будучи начальником паливної групи ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у відповідності до посадової інструкції здійснює свою діяльність з метою забезпечення військових частин та установ, що знаходяться на забезпеченні у КЕНВ м. Чернігів всіма видами палива та контролю за його використанням. Відтак, специфіка її роботи дозволяла вчиняти дії спрямовані на реалізацію злочинного умислу щодо заволодіння бюджетними коштами виділеними на придбання деревини.

Відповідно до вимог ч. 1 п.п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_6 від 19 квітня 2024 року, вказано зміст підозри та правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Зважаючи на аргументи сторони захисту з приводу спростування пред`явленої підозри, а також посилання на ряд доказів, які, на думку захисника, свідчать про недоведеність стороною обвинувачення про складання та видачу саме ОСОБА_6 неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетною до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінують.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи захисника в частині необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри.

Крім того, колегією суддів враховується і практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, апеляційний суд враховує наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які встановлені слідчим суддею, існують та підтверджуються матеріалами провадження.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що підстави, які дають можливість слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди. Тому доводи апелянта з приводу належної процесуальної поведінки підозрюваної на даному етапі не спростовують реальність реалізації вказаного ризику в подальшому.

Відтак, цілком доведеним, на переконання колегії суддів є ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у тому числі у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк від семи до дванадцяти років, отже, розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрювана маючи навіть достатній рівень матеріального забезпечення, який, як зазначає адвокат, хоча і складається лише з заробітної плати, проте є достатнім безперешкодно покинути місце проживання, в тому числі і виїхати за межі країни, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України) слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, враховуючи, що сторона захисту здійснюючи аналіз показань свідків вказує на інші обставини, які має оцінювати виключно суд при розгляді справи по суті, а тому ця обставина, на переконання колегії суддів дає підстави для висновку щодо можливого впливу підозрюваної на свідків, що унеможливить повторний об`єктивний допит у разі такої необхідності.

Крім того, ризик впливу на свідків обумовлюється також колом зв`язків підозрюваної, що може використовуватися у своїх інтересах та всупереч фактичним обставинам кримінального провадження.

Також, колегія суддів вважає доведеним та обґрунтованим існування ризику знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, в першу чергу, особі інкриміновані злочини, доказова база яких фактично грунтується на документуванні, а тому будь-яка можливість доступу до цих документів може негативно позначитись на отриманні саме об`єктивних доказів.

В той же час апеляційний суд вважає недоведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на обґрунтування цього ризику стороною обвинувачення, що обумовлено виключно її посадою.

Також суд апеляційної інстанції зважає на те, що жодних даних на час розгляду клопотання про підозру особи у вчиненні інших кримінальних правопорушень, суду надано не було. Тому у сторони обвинувачення відсутні підстави стверджувати про наявність вказано ризику.

При цьому колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді щодо недоведеності стороною обвинувачення ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, оскільки не лише, як вірно зазначив слідчий суддя цей ризик є припущенням, а більше того, за доводами клопотання сторони обвинувачення він фактично обґрунтований твердженнями, які охоплені ризиками п.3 та п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, інших же реальних підстав вважати наявність такого ризику слідчим не зазначено, а прокурором не доведено.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий та прокурор не змогли довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, проте не поділяє рішення слідчого судді в частині обрання цілодобового домашнього арешту, в той час як з урахуванням особи підозрюваної, її позитивних соціальних зв`язків, відсутності судимостей у минулому, обрання більш м`яких запобіжних заходів іншим підозрюваним у кримінальному провадженні, в якому виконаний значний обсяг процесуальних дій та проведені відповідні експертизи, для обрання запобіжного заходу були надані матеріали кримінального провадження в шести томах, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної достатньо буде обмежитися нічним домашнім арештом із забороною покидати місце проживання з 22 години до 5 години ранку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2024 року щодо підозрюваної ОСОБА_6 скасувати.

Підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, за місцем її проживання, за адресою АДРЕСА_2 , заборонивши покидати місце проживання з 22 години до 5 години ранку, на строк до 22 червня 2024 року, з покладенням обов`язків, визначених п. п. 1 - 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

А саме: - прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним викликом;

- не відлучатися із м. Чернігова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в її житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12