ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0002050 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, неодружений, раніше неодноразово судимий:

- 17.03.2008 Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.ст.309, 69, 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 07.10.2016 Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненому 23.02.2018 по відбуттю покарання;

- 17.10.2018 Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 27.04.2021 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань по даному вироку та вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.10.2018 до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненому 20.01.2023 по відбуттю покарання;

- 26.06.2023 Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,

- за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань, а саме за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.06.2023, за яким він засуджений за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 08 травня 2023 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період його затримання з 27 квітня 2023 року по 29 квітня 2023 року включно.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід - тримання під вартою залишено без змін.

Вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 07 травня 2023 року, близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, повторно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів чужим майном, а саме мобільним телефоном марки «Apple», серії «Iphone», моделі «A1428», вартість якого, відповідно до висновку експерта від 19.05.2023, становить 1 450 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, 07 травня 2023 року близько 05 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, в умовах воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №254/2023 від 01 травня 2023 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 02 травня 2023 року, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, із наплічної сумки, таємно, повторно викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень та 100 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 3 740 гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 5 740 гривень..

В поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що призначене покарання ОСОБА_8 не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що вину у вчиненому обвинувачений визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодував завдані збитки, що визнано обставинами які пом`якшують покарання, при цьому відсутні обставини які обтяжують покарання. Крім того, обвинувачений перебуває на обліку в «Центрі профілактики та боротьби зі СНІД». Просить вирок суду змінити, залишити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, а саме за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.06.2023, за яким він засуджений за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили змінити вирок суду в частині призначеного покарання, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечував та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника обвинуваченого, про можливість пом`якшення йому покарання, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_8 , місцевим судом дотримані.

Твердження захисника про можливість призначення зменшення обвинуваченому остаточно строку покарання, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції враховано, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів.

Як убачається з вироку місцевого суду, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, належним чином урахував усі обставини кримінального провадження, у тому числі ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу винного, який неодружений, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив в короткий проміжок часу з часу звільнення з місць позбавлення волі, нові умисні корисливі злочини проти власності, в умовах воєнного стану, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому також враховано і наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування завданих збитків, відсутність обтяжуючої покарання обставини. На підставі чого місцевий суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, і тому призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.70 КК України.

Посилання сторони захисту на те, що місцевий суд безпідставно вказав у своєму вироку наявність в обвинуваченого малолітньої дитини, є слушним, однак вказана обставина ніяким чином не впливає на вид та розмір призначеного покарання обвинуваченому.

Крім того, перебування обвинуваченого на обліку в медичній установі, також ніяким чином не впливає на вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, саме у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Призначене судом ОСОБА_8 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: