Провадження № 1-кп/643/399/24
Справа № 643/842/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003289 від 18.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, не працюючого, без реєстрації місця проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2023 року приблизно о 03:00 год., у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023 строком на 90 діб з 18.08.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , яка використовується як приміщення для зберігання будівельних інструментів АТ «Трест-Житлобуд 1» та де цілодобово несе чергування охоронець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким ОСОБА_4 розпивав спиртні напої, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що охоронець заснув, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи настання їх наслідків, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу таємно викрав: кутову шліфмашину BOSH GWS 22-230 JH, 2200 Вт, 6500 об/хв, круг - 230 мм, 5,1 кг, темно-синього кольору, вартістю 3 045, 27 грн., що належить АТ «Трест-Житлобуд-1»; зварювальний апарат, марка TESLA, модель не відома, з мідними кабелями, блакитного кольору, встановити вартість якого в ході досудового розслідування не представилось можливим, що належить АТ «Трест-Житлобуд-1»; бензоповітродувку ранцеву РВ-8010, чорно-помаранчового кольору, вартістю 24 901, 60 грн., що належить АТ «Трест Житлобуд-1»; відбійний молоток GSH 11Е 1500 Вт, темно синього-кольору вартістю, 22 009, 05 грн., що належить АТ «Трест Житлобуд-1»; перфоратор GBH-2-26 DFR в кількості 2 шт., загальною вартістю 11 251, 17 грн., що належить АТ «Трест Житлобуд-1»; пилу дискову GKS 190, темно синього кольору, вартістю 4 469, 58 грн., що належить АТ «Трест Житлобуд-1»; дриль - міксер 1600 Вт, зеленого кольору, встановити вартість якого в ході досудового розслідування не представилось можливим, що належить АТ «Трест Житлобуд-1»; зварювальний апарат, найменування не відоме, помаранчового кольору, на колесах, встановити вартість якого в ході досудового розслідування не представилось можливим, що належить АТ «Трест Житлобуд-1»; мобільний телефон Redmi Note 11, синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 вартістю 6 413, 45 грн., що належить потерпілому ОСОБА_5 , який знаходився в прозорому силіконовому чохлі, із сім-картами оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_4 , оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_5 , які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, та виніс все вказане майно до автомобіля «ВАЗ 21112», та з місця скоєння злочину зник і розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В результаті вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинив матеріальну шкоду АТ «Трест Житлобуд-1» на загальну суму 65 676, 67 грн., потерпілому ОСОБА_5 у розмірі 6 413, 45 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав у повному обсязі. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, вартість та розмір викраденого майна. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.

Враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінального правопорушення, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинуваченого, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням даних, які характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання (активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення), та наявність обтяжуючої обставини (вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння).

Надаючи оцінку особі обвинуваченого суд також зазначає, що він офіційно не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 4 ст. 185 КК України.

За приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо. Істотне значення для вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в основних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів; наскільки його ціннісні орієнтири та поведінка збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого та інше.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання з реальним його відбуванням або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд, з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи характеризуючи обвинуваченого обставини, визнання обвинуваченим своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, усвідомлення обвинуваченим протизаконності своїх дій та спроможність самокритично оцінити їх і не допускати подібного в майбутньому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 65 676, 67 грн., суд зазначає наступне.

Обвинувачений заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 2 ст. 206 ЦПК України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

При цьому, суд зазначає, що визнання обвинуваченим цивільного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання цивільного позову обвинуваченому в ході судового розгляду були роз`яснені.

За таких обставин, оскільки заява обвинуваченого не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву обвинуваченого про визнання цивільного позову.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги за цивільним позовом.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2023 року у справі № 643/12273/23, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення товарознавчої експертизи № 24550 від 20.11.2023 у розмірі 5 974, 50 грн., суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави.

Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.

Речові докази:

- CD-R диск ТМ «Videx», об`ємом 700МВ, помаранчового кольору, на лицьовий поверхні мається руковписний напис, виконаний барвником чорного кольору «КП 0003613 ЄД-23-10535 14.11.2023, КП 0003289 ЄД-23-16452/кі 05.12.2023», на якому міститься файл «вх.24256», - після набрання вироком законної сили залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон Redmi Note 11, синього кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , оперативна пам`ять 4GB, вбудована пам`ять 128GB та прозорий силіконовий чохол, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили вважати такими, що повернуті законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення товарознавчої експертизи № 24550 від 20.11.2023 у розмірі 5 974 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 50 коп.

Цивільний позов Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 65 676 (шістдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 67 коп.

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2023 року у справі № 643/12273/23 на мобільний телефон Redmi Note 11, синього кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , оперативна пам`ять 4GB, вбудована пам`ять 128GB та прозорий силіконовий чохол- після набрання вироком законної сили скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1