Справа № 761/8951/24
Провадження № 1-кс/761/6250/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000973 від 06.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва поштою надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000973 від 06.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000973 від 06.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2024 в період дії воєнного стану приблизно об 11 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, пл. Бессарабська, 2, ОСОБА_4 загубив свою банківську карту "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , з якої 03.03.2024 невідома особа викрала грошові кошти в загальній сумі 42 250 грн.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив що 23.02.2024 приблизно об 11 год. 40 хв. перебував в ТЦ «Метроград» за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, де загубив власну банківську карту "Ощадбанк" № НОМЕР_1 . Оскільки в подальшому ОСОБА_4 розраховувався мобільним телефоном або готівкою, то не помітив втрату банківської карти № НОМЕР_1 .

03.03.2024 ОСОБА_4 зателефонували з служби безпеки "Ощадбанку" та повідомили, що з 03.03.2024 на банківській карті № НОМЕР_1 є підозріла активність, в подальшому в цілях безпеки вказану карту було заблоковано.

05.03.2024 отримавши виписку з банку ОСОБА_4 виявив, що в період часу з 03.03.2024 по 05.03.2024 невідома особа здійснювала покупки в магазинах центральної частини м. Києва, за які розраховувалась його банківською картою "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , загальна сума завданих збитків становить приблизно 42 250 гривень.

06.03.2024 до СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла письмова заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про добровільну видачу банківської карти "Ощадбанк" № НОМЕР_1 .

06.03.2024 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кабінету № 304 СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві на підставі заяви про добровільну видачу, в ОСОБА_5 вилучено банківську карту "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , яку поміщено до спеціального пакету ICR0023420. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що вказана банківська карта йому не належить, однак він розраховувався нею в магазинах за допомогою безконтактної оплати.

06.03.2024 слідчим винесено постанову про визнання зазначених речей, речовими доказами у кримінальному провадженні №0000973 від 06.03.2024.

З метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, в зв`язку з чим прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Прокурор, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився. Разом з тим, в клопотанні зазначає про проведення судового розгляду без його участі.

Володілець тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду, не з`явилися. При цьому, слідчим Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 надано рапорт про те, що нею було повідомлено ОСОБА_5 про день та час судового розгляду клопотання прокурора про арешт майна.

В той же час, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000973 від 06.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

06.03.2024 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні кабінету № 304 СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві на підставі заяви про добровільну видачу, в ОСОБА_5 вилучено банківську карту "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , яку поміщено до спеціального пакету ICR0023420. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що вказана банківська карта йому не належить, однак він розраховувався нею в магазинах за допомогою безконтактної оплати.

06.03.024 слідчим винесено постанову про визнання вказаних речей речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого розслідується кримінальне провадження, та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вилучене в ОСОБА_5 майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту вищезазначеного майна.

При цьому, слідчий суддя не знаходить у висновках прокуратури при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000973 від 06.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя