УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

16 квітня 2024 рокуСправа № 495/2924/24
Номер провадження 1-і/495/2/24

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгороді-Дністровському Одеської області клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюу кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця ст. Саксагань Криворізького району Дніпропетровської області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не депутата, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні головуючого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000222 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2024 таке клопотання передано на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Із вказаного клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено: що ОСОБА_4 , за невстановлених обставин та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в часі до 28 лютого 2024 року незаконно придбав та зберігав за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наркотичний засіб обіг якого заборонено метадон, з метою подальшого збуту.

Далі у ОСОБА_4 , 28 лютого 2024 року приблизно о 16 годині 14 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи за місцем свого мешкання, на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виник умисел не незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, заздалегідь підготувавши два згортки з наркотичним засобом. Перебуваючи біля вікна, яке розташовано у стіні кухні зазначеного домоволодіння та примикає на АДРЕСА_1 , у яке постукав ОСОБА_7 , який виступав у якості оперативного покупця та передав грошові кошти за збут наркотичного засобу метадон, в сумі дев`ятсот гривень купюрами номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії АЛ №5258148, 200 (двісті) гривень серії ВД №6743180, 200 (двісті) гривень серії СА №5163369.

ОСОБА_4 негайно реалізуючи протиправний умисел, цього ж дня, діючи з прямим умислом направленим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу наркотичного засобу метадон, заздалегідь підготовані два згортки з наркотичним засобом метадон, через вікно будівлі, яке розташовано у стіні кухні домоволодіння та примикає на АДРЕСА_1 , 28 лютого 2024 року приблизно о 16 годині 15 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006 року (зі змінами), збув ОСОБА_7 , який виступав у якості оперативного покупця два полімерних згортка з кристалічною речовиною загальною масою 0,679г, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон. Загальний кількісний вміст метадону становить 0,183г. Тим самим ОСОБА_4 , здійснив умисний незаконний збут наркотичного засобу метадону.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , просив вважати таке клопотання клопотанням про обрання запобіжного заходу, в решті клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

В обґрунтування клопотання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 додатково зазначив, що існують ризики, передбачені у п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, і обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від суду, адже будучи обізнаним в тому, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 8 років, може бажати уникнути кримінальної відповідальності та подальшого відбуття покарання; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення або інше більш тяжке кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується кількістю епізодів кримінальних правопорушень, що свідчить про систематичність дій обвинуваченого. Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи повторність вчиненого злочину, може призвести до вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень..

На підставі викладеного прокурор просить суд обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, наголосивши на міцності соціальних зв`язків ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав слова адвоката. Разом з тим, на запитання суду не зміг пояснити у чиїй власності знаходиться домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років , враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, те що обвинувачений неодружений, непрацевлаштований, постійного місця проживання не має, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений та свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що судове провадження по кримінальному провадженню не розпочато, строк обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 19.04.2024.

Також у судовому засіданні встановлено, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, доведених прокурором при обранні вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання суду запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого в судовому засіданні встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно обрати строк тримання під вартою на 60 діб.

Крім цього, суд при постановленні цієї ухвали суд враховує підстави та обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України та приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 315 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуртари Одеської області ОСОБА_3 про обрання у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк, що не перевищує 60 діб, тобто до 14 червня 2024 року включно в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Ірина БРАТКІВ