Справа № 461/1632/24
Провадження № 1-кс/461/1224/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 24.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, погодженим прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціонально злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на пластмасові уламки від автомобіля синього та прозорого кольору, які було вилучено 24.02.2024 з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Подане клопотання мотивує тим, що оскільки на вказаних уламках є наявні сліди злочину та самі уламки є речовим доказом і в подальшому будуть залучені для проведення експертиз, необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту на дані уламки.

Слідчий, згідно матеріалів клопотання, розгляд справи просить проводити за його та прокурора відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику власника майна, та у відсутності прокурора.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000216 від 24.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.02.2024 близько 23:00 год. на автодорозі між населеними пунктами с. Шибельня - с. Річки, відбулась ДТП (наїзд транспортного засобу на пішохода) за участю автомобіля марки «Mercedes Benz V220D» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 загину на місці пригоди. Після вчинення ДТП водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем залишив місце пригоди.

24.02.2024 під час огляду місця ДТП було виявлено та вилучено: пластмасові уламки від автомобіля синього та прозорого кольору які поміщено в спеціальний пакет Національної поліції України PSP 3305534.

З метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення вказані пластмасові уламки від автомобіля синього та прозорого кольору було тимчасово вилучено та після проведення експертиз буде поміщено в кімнату зберігання речових доказів ВП №2 ЛРУП№1 ГУНП у Львівській області.

24.02.2024 пластмасові уламки від автомобіля синього та прозорого кольору, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що оскільки на вказаних уламках є наявні сліди злочину та самі уламки є речовим доказом і в подальшому будуть залучені для проведення експертиз, необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту на дані уламки. Без надання експертам пластмасових уламків від автомобіля синього та прозорого кольору, останні будуть позбавлені можливості встановити механізм настання ДТП, що в свою чергу не дасть можливості встановити причину ДТП. Передання на зберігання пластмасових уламків від автомобіля синього та прозорого кольору, власнику, чи іншим уповноваженим на те особам, створює загрозу забезпечення належного зберігання їх (без знищення слідів злочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

клопотання задовольнити.

Накласти арешт, з позбавленням права користування та розпорядження, на пластмасові уламки від автомобіля синього та прозорого кольору, які було вилучено 24.02.2024 з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7