справа № 166/865/23
провадження № 1-кп/166/5/24
ВИРОК

іменем України

15 березня 2024 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000074, відомості про яке внесено до ЄРДР 07 червня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Ратне Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

установив:

ОСОБА_5 07 червня 2023 року близько 05 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, на автозаправці «WOG», що у смт. Ратне на вулиці Центральна, 1А Ковельського району Волинської області, виражаючи явну неповагу до суспільства, із хуліганських мотивів, що виразились у зневазі до існуючих правил, норм поведінки в суспільстві щодо нормального спілкування людей, з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб і показати свою зверхність, діючи з особливою зухвалістю, з нікчемного та надуманого приводу, підійшов до автомобіля марки «Mersedes Benz», модель 1324 Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відкрив водійські двері та безпричинно умисно наніс не менше двох ударів у голову й тулуб ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді саден у правій поперековій ділянці.

Продовжуючи свої протиправні хуліганські дії ОСОБА_5 , узявши із власного автомобіля домкрат і підійшовши до автомобіля марки «Mersedes Benz», модель 1324 Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, утримуючи домкрат у руках, наніс ним декілька ударів по правому дзеркалу заднього виду і водійських дверцятах указаного автомобіля, внаслідок чого розбив скло у них, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4350 грн.

Обвинувачений винуватість у вчиненні хуліганства визнав, дав показання про те, що дійсно у вказані в обвинувальному акті дату й час перебував на автозаправці «WOG» у смт. Ратне, однак обставин побиття раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_6 та розбиття дзеркала заднього виду й скла у водійських дверцятах його автомобіля не пам`ятає. На початку судового розгляду свою неадекватну поведінку пояснив можливими наслідками вживання призначених йому лікарських засобів для подолання нікотинової залежності, заперечивши факт уживання алкогольних напоїв. Однак у судовому засіданні 15 березня 2024 року визнав перебування у стані алкогольного сп`яніння під час указаних подій. Указав, що майнову та моральну шкоду потерпілому компенсував, просив суворо не карати.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив провадження розглянути за його відсутності, вказав про відшкодування заподіяної йому шкоди, у вирішенні питання про вид покарання поклався на погляд суду.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доводиться такими доказами.

Згідно із протоколом огляду місця події від 07.06.2023 (а.с.80-82) на території АЗС «WOG», що у смт. Ратне на вулиці Центральна, 1А Ковельського району Волинської області, виявлено вантажний автомобіль марки «Mersedes Benz», модель 1324 Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому на водійських дверях розбите скло, відірване ліве дзеркало заднього виду, яке лежить попереду автомобіля.

Обставини заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому та майнової шкоди відтворив потерпілий ОСОБА_6 07 червня 2023 року в ході слідчого експерименту, вказавши на кабіну автомобіля, де він відпочивав із іншим водієм, локалізацію та механізм заподіяння тілесних ушкоджень (не менше двох ударів кулаком руки в тулуб та обличчя), а також розбиття обвинуваченим принесеним ним же металевим домкратом скла водійських дверей і дзеркала заднього виду (протокол від 07.06.23, 82-84).

Про такі ж обставини кримінального правопорушення свідчать протокол слідчого експерименту із свідком ОСОБА_7 від 07.06.23 (а.с. 95-97), а також відеозаписи із стаціонарних камер відеоспостереження на приміщенні АЗС.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №96 від 07.06.2023 (а.с.91) у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден у правій поперековій ділянці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета без відображення травмуючої поверхні терміном утворення не більше 1 доби до моменту обстеження.

Згаданий висновок експерта про характер, локалізацію, механізм спричинення наявного у потерпілого тілесного ушкодження повністю узгоджуються з відомостями, отриманими під час слідчих експериментів із потерпілим та свідком ОСОБА_7 .

Вищевказаний висновок експерта є достатньо обґрунтованим й сумнівів у суду не викликає.

Наявність ушкоджень на вантажному автомобілі марки «Mersedes Benz», модель 1324 Д, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у вигляді розбитого скла на водійських дверях та відірваного лівого дзеркала заднього виду стверджується протоколом огляду від 07.06.23 (а.с.102 - 103).

За результатами медичного огляду установлено, що ОСОБА_5 о 06 год 29 хв 07 червня 2023 року перебував у стані алкогольного сп`яніння (висновок №62 від 07.06.23, а.с.86).

Про перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення проступку свідчить постанова Волинського апеляційного суду від 20.02.24, яким залишено без змін постанову Ратнівського районного суду від 14.11.2023, згідно з якою ОСОБА_5 визнано винуватим у керуванні 07 червня 2023 року о 05 год 08 хв у смт. Ратне на вул.Центральна автомобілем марки «Wolkswagen Touran, р.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, факт перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння вбачається із відеозапису із бодікамери поліцейського, який прибув на місце події за заявою потерпілого, а факт вживання спиртних напоїв із внутрішніх камер відеоспостереження у приміщенні автозаправки.

Відтак, сукупність досліджених доказів дає суду можливість дійти обґрунтованого, поза розумним сумнівом, висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, бере до уваги рішення Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року (№ 4-р(II)/2022), який зазначив таке: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Так, суд ураховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є закінченим проступком, при цьому діянням, окрім іншого, заподіяно і фізичну, і майнову шкоду потерпілому, дані про особу ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченого, що полягає у визнанні ним факту вчинення кримінального правопорушення, жалю з приводу скоєного, осуді своєї поведінки, бажанні виправити наслідки вчиненого, про що свідчить добровільне відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд, застосовуючи правовий висновок Верховного Суду, сформулюваний у постанові від 12 листопада 2019 року в справі №556/588/18, відхиляє заперечення захисника проти визнання такої обставини обтяжуючою з огляду на незазначення її, як такої, у обвинувальному акті, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За правилами ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, окрім іншого, "виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення" (п. 5), а також "обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання" (п. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, "подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення)" (п. 1) та "обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження" (п. 4).

Наведені правові норми у їх системному зв`язку указують на те, що "межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта" (ч. 1 ст. 337 КПК України) визначаються не тільки "формулюванням обвинувачення", але й викладеним у обвинувальному акті змістом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та визначеною в обвинувальному акті правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України), оскільки "формулювання обвинувачення" є підсумком кримінально-правової оцінки фактичних обставин, а тому безпосередньо та нерозривно з ними пов`язане.

Цей висновок підтверджується й положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно з якою з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Положення ч. 1 ст. 337 КПК України мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого він повинен захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).

Як зауважив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Малофєєва проти Росії" (Malofeyeva v Russia, заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013 року, § 112) вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) є спеціальними аспектами права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. Відповідно до підпункту "a" пункту 3 статті 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Підпункт "b" пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому "достатній час і можливості для підготовки свого захисту" і, отже, передбачає, що суть діяльності щодо захисту його інтересів може включати все "необхідне" для підготовки до основного судового розгляду. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист відповідним чином і без обмеження можливості висувати всі доречні доводи захисту в суді першої інстанції і, таким чином, впливати на результат розгляду.

У цьому кримінальному провадженні факт перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення проступку не був зазначений в обвинувальному акті в переліку обставин, що обтяжують покарання, однак був указаний при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення.

Відтак вказана обставина жодним чином не обмежила спроможність обвинуваченого і його захисника будувати свою лінію захисту. Навпаки, із початку судового розгляду обвинувачений, визнаючи винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, заперечив факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, пояснюючи свою поведінку наслідками вживання психотропних препаратів для подолання тютюнозалежності. У зв`язку із цим суд повністю досліджував надані прокурором докази на підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема факту перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння, у ході чого указаний факт підтвердився. При цьому, сторона захисту вживала активні дії для спростування цієї обставини заявила клопотання про виклик свідка лікаря ОСОБА_9 , висловлювала заперечення щодо доводів прокурора під час дослідження відеозапису із внутрішніх камер спостереження у приміщенні АЗС, а обвинувачений визнав дану обставину лише після ухвалення Волинським апеляційним судом постанови про залишення без змін постанови Ратнівського районного суду про керування ним транспортним засобом у дату, час і місці, що вказані в обвиунвальному акті, в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, обвинувачений ще на стадії досудового розслідування був проінформований про характер і причини висунутого обвинувачення, зокрема щодо звинувачення у вчиненні проступку в стані алкогольного сп`яніння, мав час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, якими й скористався. За вказаних умов незазначення прокурором такої обставини як обтяжуючої окремо від формулювання обвинувачення й фактичих обставин кримінального правопорушення не позбавляє суд можливості визнати її такою.

Отже, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень можливе при призначенні найм`якшого покарання у виді штрафу, однак з огляду на наявність обтяжуючої покарання обставини (перебування у стані алкогольного сп`яніння) та характер правопорушення (заподіяння майнової і фізичної шкоди потерпілому) у розмірі, наближеному до максимального, передбаченому санцією ч. 1 ст. 296 КК Украни.

Процесуальні витрати відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речового доказу належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України, зокрема металевий домкрат, як знаряддя кримінального правопорушення, слід знищити, диск із відеозаписом із нагрудної камери зберігати у матеріалах провадження.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 28900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) гривень.

Речові докази:

1.металевий домкрат, який зберігається у камері схову речових доказів ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, - знищити;

2. диск із відеозаписом із нагрудної камери залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1