Справа № 757/6441/21-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1413/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року, якою продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 05 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали суду, в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, у якому прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 05 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення суд мотивував тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинувачених, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_6 , та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. У випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, застосувати інший більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою. У випадку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , дозволити ОСОБА_6 прогулянки по ЖК «Файна Таун» та відвідування медичних установ.

В обґрунтуванні вказує, що судом не враховано практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для врахування ризику втечі для утримання особи під вартою. Ризик втечі має оцінюватися в контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку із країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Апелянт зазначає, що дане кримінальне провадження було передано з Республіки Вірменія в незаконний спосіб.

В свою чергу, ОСОБА_6 відповідно до характеристики з місця роботи характеризується виключно позитивно, під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту жодного разу не порушив своїх процесуальних обов`язків, раніше не судимий, не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має високі моральні якості.

Обвинувачений фактично зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше був офіційно працевлаштований, має дружину, з якою перебуває у незареєстрованому шлюбі - ОСОБА_7 . Окрім того, обвинувачений двічі звертався із заявами про мобілізацію, має захворювання кісти у нирці та потребує кращого обстеження.

Захисник зазначає, що у ОСОБА_6 немає сенсу впливати на свідків, які проживають в Україні, оскільки він їх не знає, а вплив на свідків, які живуть у Республіці Вірменія є не можливим.

Окрім того, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є непідтвердженим з підстав позитивної характеристики обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_8 , та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , з використанням електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Мотивуючи свої доводи зазначає, що судом першої інстанції під час вирішення питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , було порушено його право на захист, шляхом недопущення захисника, обраного обвинуваченим на власний розсуд. На думку апелянта, залучений судом з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві адвокат ОСОБА_10 формально брав участь у даному судовому засіданні, оскільки був необізнаний щодо всіх обставин справи та не мав змогу надати ОСОБА_8 належну правову допомогу.

Захисник зазначає, що її клопотання про участь у судовому засіданні 07.11.2023 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів зумовлене тим, що вона здійснює адвокатську діяльність в м. Запоріжжі, яке є прифронтовим містом і, в якому майже весь час оголошено повітряну тривогу, під час якої не працюють судові установи.

Захисник просить врахувати, що лише розмір санкції статті не є достатнім чинником тримання під вартою. Також, апелянт звертає увагу, що нових обґрунтованих підстав для продовження строку тримання під вартою стороною обвинувачення не наведено.

Сторони кримінального провадження неодноразово належним чином повідомлялися про дату та час судового засідання, проте до суду апеляційної інстанції не з`явились, клопотань про участь обвинувачених у апеляційному розгляді та про відкладення апеляційного розгляду не подали.

За таких обставин, у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та при продовженні запобіжного заходу обвинуваченим не зменшились.

Також, в сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону суд врахував дані, які характеризують особи обвинувачених, наявність у них соціальних зв`язків, а також інші обставини, передбаченіст.178 КПК України, в тому числі і ті, на які посилаються захисники в апеляційній скарзі.

Зокрема, суд першої інстанції при продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: що обвинувачені, перебуваючи на волі можуть, з метою уникнення покарання, переховуватися від суду; ризик незаконного впливу зі сторони обвинувачених на потерпілого, свідків; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Судом враховано, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, відсутні. Про вказане свідчить те, що у період з 14.08.2020 по 13.04.2021 обвинувачений ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_6 переховуючись від органів досудового розслідування та суду, за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання не перебували, а 13.04.2021 були затримані у спеціально облаштованій кімнаті для проживання під час проведення обшуку у складському приміщенні в одному з промислових районів м. Києва, право володіння та користування яким фактично належало третій особі.

Також суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого зберігається до отримання їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду справи по суті.

Крім того, як вірно зазначив районний суд, ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що вони офіційного джерела доходів не мають, обвинувачуються у вчиненні злочину вчиненого з корисливих мотивів, є обвинуваченими у іншому кримінальному провадженні №0000804 від 17.07.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.296, ч.1 ст.263 КК України.

Висновки суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не виключає можливість перебування їх під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового розгляду, є обґрунтованим та не знайшов свого спростування в суді апеляційної інстанції.

Наявність у обвинувачених постійного місця проживання, позитивних характеристик, а також цивільної дружини у обвинуваченого ОСОБА_6 , не дозволяють зробити висновок, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута на даний час шляхом застосування до них іншого, більш м`якого запобіжного заходу

Що стосується доводів апелянтів про те, що дане кримінальне провадження було передано з Республіки Вірменія в незаконний спосіб, то вони не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції під час розгляду апеляційних скарг на ухвалу суду про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду в суді першої інстанції, у процесі якого підлягають перевірці порядок і умови перейняття кримінального провадження від іноземної держави, а також дотримання порядку кримінального провадження, що перейняте від іншої держави.

Доводи захисника щодо порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_11 , на думку колегії суддів, є малопереконливими, оскільки в судовому засіданні брав участь захисник ОСОБА_10 , призначений на підставі ухвали суду Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві. При цьому будь-яких обставин, які б свідчили про неналежне виконання захисником ОСОБА_10 своїх професійних обов`язків, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином захисниками в апеляційних скаргах не наведено будь-яких обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та зміни чи скасуваннясудового рішення.

Керуючись ст.ст. 401, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року, якою продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 05 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: