Справа № 519/1883/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2024 м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2023 за №0000545, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Новгород Новгородської області Росія, росіянин за національністю, з середньою освітою, розлучений, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засіб зв`язку НОМЕР_1 , раніше судимий:

- 09.04.2021 Южним міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн., 22.03.2023 ухвалою Южного міського суду Одеської області призначена вироком сума штрафу в сумі 17000 грн. замінена на громадські роботи строком 240 годин,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 09.04.2021 вироком Южного міського суду Одеської області засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн., вказаний вирок набрав законної сили 11.05.2021. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 22.03.2023 №519/329/21 задоволено подання начальника Одеського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області щодо заміни несплаченої суми штрафу ОСОБА_4 в сумі 17000 грн. на громадські роботи строком 240 годин, вказана ухвала набрала законної сили 30.03.2023.

17.04.2023 засуджений ОСОБА_4 з`явився до Одеського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області де провідним інспектором його було поставлено на облік, ознайомлено з ухвалою Южного міського суду Одеської області від 22.03.2023 №519/329/21 та роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також він був попереджений про кримінальну відповідальність у разі невиконання ухвали суду.

26.04.2023 ОСОБА_4 було надано направлення до КП «Ритуальні послуги» для відбування покарання у виді громадських робіт з 01.05.2023.

Згідно наданої інформації КП «Ритуальні послуги» ОСОБА_4 01.05.2023 року з`явився до комунального підприємства для відбування покарання у виді громадських робіт де йому було визначено види та об`єм громадських робіт, а саме: роботи по благоустрою території кладовища, було проведено інструктаж щодо дотримання правил техніки безпеки, а також розроблено графік виходу на роботу.

Згідно наданого табеля обліку використання робочого часу за травень місяць 2023 року з 23.05.2023 ОСОБА_4 перестав виходити на відпрацювання громадських робіт, про причини неявки не повідомив.

Станом на 28.10.2023 засуджений ОСОБА_4 до відпрацювання не приступив та згідно повідомлення від КП «Ритуальні послуги», з 240 годин ним відпрацьовано - 36 години, не відпрацьовано 204 годин.

Тобто, ОСОБА_4 з 23.05.2023 по 28.10.2023 будучи належним чином ознайомленим з умовами та порядком відбування покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість виконати ухвалу Южного міського суду Одеської області від 22.03.2023 №519/329/21 щодо заміни несплаченої суми штрафу в сумі 17000 гривень на громадські роботи строком 240 годин, умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК України визнав повністю та підтвердив, що був ознайомлений під розписку про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, однак намагаючись працевлаштуватись покарання не відбув через складні особисті та матеріальні життєві обставини. Щиро кається, просить суворо не карати та дати останній шанс.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 389 ч. 2 КК України за ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, а також особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, розлучений, раніше судимий, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з 23.03.2012 з діагнозом F-10.1, у лікаря психіатра на обліку не перебуває.

На підставі викладеного та враховуючи позицію прокурора в судовому засіданні, який просив призначити покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, із застосуванням статей 71, 75, 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт (ч.1 ст.72 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на день постановлення цього вироку, обвинувачений не відбув покарання за вироком Южного міського суду Одеської області від 09.04.2021, з урахуванням ухвали Южного міського суду Одеської області від 22.03.2023, у виді 204 годин громадських робіт, що відповідає 25 дням обмеження волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта відсутні.

Відомості про речові докази, майно, на яке накладено арешт, інші процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Южного міського суду Одеської області від 09.04.2021, з урахуванням ухвали Южного міського суду Одеської області від 22.03.2023, і остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 2 (двох) років 25 (двадцяти п`яти) днів обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Южний міський суд Одеської області, з особливостями, передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1