Провадження №: 1-кс/752/4446/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0009161 від 11.07.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0009161 від 11.07.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0009161, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2013 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Голосіївської окружної прокуратури міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, 13.06.2013 слідчим відділом Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві у кримінальному провадженні №0005321, відомості про яке були внесені до ЄРДР 13.06.2013, було повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, на теперішній час по вказаному кримінальному провадженню триває досудове розслідування. У подальшому ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так, 11.07.2013, приблизно о 19:45 год., ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік від літньої тераси ресторану "ІНФОРМАЦІЯ_2", що по АДРЕСА_1 , вирішив скоїти злочин проти власності, а саме відкрито викрасти мобільний телефон, що належать громадянці ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та протиправне обернення його у свою власність, 11.07.2013, приблизно о 19:45 год., ОСОБА_6 умисно, з корисних спонукань, маючи на меті незаконне протиправне збагачення, підійшов до літньої тераси вказаного ресторану, після чого повторно, відкрито викрав зі стола тераси чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон марки «ІPhone 5», серійний номер IMEI: НОМЕР_1 , чорного кольору в червоній оправі, вартістю 8800 грн., після чого з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 8800 грн.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , якому 12.07.2013 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Також підозрюваному ОСОБА_6 , 12.07.2013 була вручена повіска, однак останній не з`явився та про причини не явки не повідомив. В подальшому згідно допиту свідка ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 встановлено, що ОСОБА_6 12.07.2013 вночі виїхав з місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 та в подальшому його місце знаходження невідомо.

Згідно даних відділу УКРБЮРО Інерполу у місті Києві від 17.01.2014, а саме згідно записів прикордонної служби Грузії підозрюваний ОСОБА_6 12.06.2013 виїхав з Грузії до України та повернувся назад 23.07.2013 перетнувши державний кордон України, та більше не повертався.

В порядку ст. 93 КПК України від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України було отримано лист про те що відомостей щодо перетинання державного кордону України лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином Грузії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01.03.2018 по 01.03.2023 (станом на 09:30) в базі даних не виявлено.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , встановити не представилось можливим, 07.12.2015 в рамках кримінального провадження № 0009161 від 11.07.2013, винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_6 та заведено ОРС № 01-3726 від від 29.07.2013.

Оскільки на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_6 , на території України не встановлено, 18.03.2024 винесено постанову про оголошення останнього у міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Отже, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та з метою запобігання можливим ризикам перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню, у сторони обвинувачення є необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання про застосування щодо підзахисного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що проводити розгляд вказаного клопотання без участі його підзахисного неможливо. Також додав, що клопотання слідчого необґрунтоване, а заявлені стороною обвинувачення ризики - не доведені.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до такого висновку.

У провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0009161, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2013 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

12.07.2013 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

18.03.2024 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена в ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а також характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_6 вже протягом 10 років перебуває за межами України та оголошений у міжнародний розшук, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.

При цьому слідчий суддя нагадує, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 197 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Грузії, грузину, уродженцю м. Тбілісі Республіки Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у кримінальному провадженні № 0009161 від 11.07.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконаню після її проголошення.

Роз`яснити, що у разі затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосуваня обраного запобіжного заходу у вигляді тримання вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід., про що постановляє ухвалу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена з моменту її оголошення протягом 5 днів безпосередньо до Київського апеляційного суду, а підозрюваним - з моменту отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 04.06.2024 о 09 год. 10 хв

Слідчий суддя ОСОБА_1