ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001279 від 28.08.2023 року, за апеляційною скаргою Першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_7 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

В іншій частині вирок - залишити без змін.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме неврахування при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а також покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року за правилами ст. 71 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного покарання покаранням у виді п`яти років та одного місяця позбавлення волі, призначеним за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року, остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та один місяць.

Строк покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з 07 вересня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи №4022 від 11 вересня 2023 року в розмірі 200 гривень.

Вирішено питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинуваченого визнано винним та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, будучи обізнаним, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, вчиняючи злочин повторно, 27 серпня 2023 року, близько 14 години 18 хвилин, перебував на другому поверсі у реабілітаційному відділенні КНП «МКЛ №4», розташованої по АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел на крадіжку чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день, в період часу з 14 годин 18 хвилин до 14 годин 21 хвилини, перебуваючи у зазначеному вище місці, зайшов до приміщення палати №6 та переконавшись у тому, що потерпілий ОСОБА_10 спить та за його діями ніхто не спостерігає, взяв з тумбочки, розташованої з лівої сторони від входу у палату, мобільний телефон «Sigma X-stile 31 power», синього кольору, вартістю 712,50 грн., після чого з місця злочину зник, таким чином викрав зазначене майно потерпілого, завдавши йому майнову шкоду на вказану суму.

Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані у вироку за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав; обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор фактично не оспорює законність та справедливість за видом та розміром призначеного обвинуваченому покарання за вказаний злочин, оскільки просить призначити його у тому самому виді та розмірі, а обгрунтування апеляційних вимог зводиться до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків.

Доводи прокурора у цій частині колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження у межах апеляційного розгляду.

Так, згідно із ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не дотримався, оскільки не врахував, що відносно цього обвинуваченого до ухвалення оскаржуваного вироку було ухвалено також:

- вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року, покарання за яким у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць не було ані відбуте обвинуваченим, ані враховане наступними вироками суду щодо нього;

- вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року, яким за правилами ч. 4 ст. 70 КК України було враховане покарання, призначене ОСОБА_7 за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року, та призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

Одночасно суд першої інстанції в оскаржуваному вироку при призначенні покарання помилково врахував за правилами ч. 4 ст. 70 КК України покарання, призначене ОСОБА_7 за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року, яке вже було враховане за тими самими правилами при призначенні остаточного покарання за попереднім вироком суду.

Як було встановлено у межах апеляційного перегляду, інкриміноване в оскаржуваному вироку кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив 27 серпня 2023 року, тобто після ухвалення щодо нього вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року, втім до ухвалення щодо нього вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року.

За таких обставин суду першої інстанції належало призначити ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням покарання, призначеного йому вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року, після чого на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до цього покарання приєднати повністю або частково невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року.

Не прийнявши таких рішень та помилково призначивши обвинуваченому остаточне покарання лише за правилами ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року, суд першої інстанції у розумінні п. 1, п. 2 ст. 413 КПК України допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Така помилка підлягає виправленню у межах повноважень суду апеляційної інстанції та апеляційних вимог прокурора шляхом задоволення апеляційної скарги та скасування вироку в частині призначення покарання, з ухваленням у цій частині нового вироку відповідно до апеляційних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2024 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарания за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2024 року, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

В іншій частині вирок суду - залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржено і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з дня отримання копії вироку.

Копії вироку невідкладно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4