ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6514/24
провадження № 1-кс/753/1155/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УПГУНП у м. Києві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003452 внесеного до ЄРДР від 06.09.2023, про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, державні нагороди та пільги відсутні, не інвалід, не депутат, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, освіта вища, не заміжня, на утриманні осіб не має, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 201 -2 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Дарницького УПГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва, про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якій оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 201-2КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні незаконному використанні благодійних пожертв, за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання прибутку, в особливому розмірі, під час воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, підтверджується протоколами допитів свідків, НСРД, обшуків, тимчасових доступів, висновком експерта, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також має місце ризик, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання, наявність на розгляді обвинувального акту за вчинення аналогічного злочину, що в подальшому, в разі засудження особи,покарання може бути призначено реально, а також відсутність міцних соціальних зв`язків, осіб на утриманні, роботи та можливість, зважаючи на стать підозрюваної та стан у країні залишити її територію.

Також має місце ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних з метою ненадання ними викривальних показів, оскільки підозрювана знає вказаних осіб та має на них вплив, зокрема координувала роботу певних осіб, надавала вказівки щодо незаконної діяльності та розподілі грошових потоків.

А також вчинити інше кримінальне правопорушення зважаючи на мотиви злочину, зокрема власне збагачення та відсутність у підозрюваної офіційного джерела доходу.

Підозрювана та захисник останнього пояснили, що прокурором необґрунтована неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу, з урахуванням ризиків про які зазначені у клопотанні і такий їх ступень яких би виправдовував застосування найсуворішого запобіжного заходу. Так, підозрювана має постійне місце проживання, раніше не судима, покладені обов`язки згідно запобіжного заходу у іншому провадженні виконує сумлінно, отже можливо дійти висновку про доцільність застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту або визначити розмір застави в межах кримінально - процесуального закону за тяжкістю злочину в якому підозрюється особа, оскільки заявлена органом досудового розслідування сума не є вмотивованою.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у незаконному використанні благодійних пожертв, за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання прибутку, в особливому розмірі, під час воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, підтверджується протоколами допитів свідків, НСРД, обшуків, тимчасових доступів, висновком експерта, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання наразі є обґрунтованою.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Зважаючи на тяжкість покарання (тяжкий злочин), наявність на розгляді обвинувального акту за вчинення аналогічного злочину, що в подальшому в разі засудження особи, покарання може бути призначено реально, а також відсутність міцних соціальних зв`язків, осіб на утриманні, роботи,ймовірну можливість зважаючи на стать підозрюваної та стан у країні залишити її територію, та інших стримуючих факторів, ризик втечі має місце і ступень останнього є високим.

Також має місце високий ступень ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, з метою ненадання ними викривальних показів, оскільки підозрювана знає вказаних осіб та ймовірно має на них вплив, зокрема координувала роботу певних осіб, надавала вказівки щодо діяльності благодійного фонду та розподілі грошових потоків.

Що стосується ймовірності вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, то такий ризик має місце, зважаючи на відсутність доходу у підозрюваної, обставини та мотиви злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 , проте з урахуванням наявності двох кримінальних проваджень та застосованого запобіжного заходу із відповідними обов`язками, такий ризик не має високого ступеня.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювати точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваної під вартою, не є обґрунтованим для забезпеченням кримінального провадження, з урахуванням обставин наведених вище. Слідчий суддя вважає, що найбільш доцільним запобіжним заходом, з урахуванням відсутності судимості у підозрюваної, буде цілодобовий домашній арешт, який забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та надасть органу досудового розслідування можливість контролю за поведінкою підозрюваної та запобігання вказаних ризиків, а отже у даному випадку буде більш дієвим.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; за першим викликом слідчого прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури, суду; не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування у будь який спосіб із підозрюваними у даному кримінальному провадженні, свідками.

Роз`яснити підозрюваній про те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Після закінчення строку, на який на підозрювану, обвинувачену були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу СВ Дарницького УПГУНП в м. Києві, яка проводить досудове розслідування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1