Справа № 466/2390/24
Провадження № 1-кп/466/494/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючий суддя ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000055 від 01.02.2024 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Перемишляни Львівської області, із середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, суд,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 31.01.2024 приблизно о 15 год. 25 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли під час словесного конфлікту із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 , маючи умисел на завдання удару, прикладаючи фізичну силу, умисно наніс останньому один удар долонею правої руки в ліву частину голови, чим заподіяв неповнолітньому потерпілому фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

У судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення надав пояснення про обставини вчиненого, які повністю відповідають викладеному в обвинувальному акті. Зазначив, що у вчиненому розкаюється, просить вибачення в потерпілого.

Фактичні обставини справи та докази, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не оспорювались в судовому засіданні ні самим обвинуваченим, ні іншими учасниками судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із чим судом, після роз`яснення сторонам кримінального провадження наслідків визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень згідно ч.2 ст.394 КПК України, ухвалено обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів щодо речових доказів у справі.

Оцінюючи встановлені та досліджені судовим розглядом обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України - умисне заподіяння удару, який завдав фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 є кримінальним проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, його наслідки, особу винного, який раніше не судимий, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів немає, офіційно не працевлаштований, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, визнання обвинуваченим своєї вини, його розкаювання, відношення обвинуваченого до вчиненого.

Суд вважає, що міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення у виді штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речовий докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень 00 копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1