Справа № 567/181/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2024 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Острозі Рівненської області кримінальне провадження №0000002 від 11.01.2024 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.185 КК України,

сторонами кримінального провадження є:

прокурор - ОСОБА_4

потерпілий - ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_3

встановив:

05 січня 2024 року о 11:48 год., тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після чого неодноразово продовжено, в тому числі Указом Президента України №734/2023 від 06 листопада 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №3429- IX від 08 листопада 2023 року, яким продовжено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , на дорозі, біля місцевого магазину «Наш хліб» помітив гаманець, який на праві приватної власності належав ОСОБА_5 , та який був випадково ним втрачений.

В подальшому, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, шляхом вільного доступу, підняв виявлений гаманець, та таємно викрав із нього грошові кошти в сумі 500 грн. та 200 доларів США, що в еквіваленті на національну грошову одиницю становить 7608 грн. 24 коп.

Після реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 8108 грн. 24 коп.

Окрім того, 05 січня 2024 року, близько 11.48 год. ОСОБА_3 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , на дорозі, біля місцевого магазину «Наш хліб», маючи умисел на незаконне привласнення офіційного документа, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження, шляхом привласнення знайденого придбав, та незаконно привласнив безконтактну платіжну картку AT «Ощадбанк» та платіжну картку АТ КБ «Приватбанк» видані на ім`я ОСОБА_5 , які у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», є офіційними документами, якими мав намір здійснювати розрахунок у закладах торгівлі, однак, з метою приховування вчиненого кримінального правопорушення, умисно їх знищив, та таким чином розпорядився ними на власний розсуд.

Під час судового розгляду між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури, якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000002 від 11.01.2024 ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_6 26.01.2024 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України. Потерпілим надано письмову згоду на укладення такої угоди.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185, за ч. 1 ст. 263, КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 26.01.2024, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинення яких ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі, позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України - 1 року обмеження волі, із застосуванням ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому призначити у виді п`яти років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, в поданій на адресу суду заяві підтвердив свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження угоди йому зрозумілі. Розгляд справи просить здійснювати без його участі.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечив, зазначивши, що його підзахисний свою вину у вчинені кримінальних правопорушень як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, санкція яких передбачає альтернативу видів покарання.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлені.

Враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням положень ст. 70 КК України, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475, 100, 122, 124 КПК України,

засудив:

затвердити угоду від 26.01.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - один рік обмеження волі,

- за ч. 4 ст. 185 КК України - п`ять років позбавлення волі,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_3 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази у справі:

- диск для лазерних систем зчитування інформації «CD-R» із відеозаписом із камер спостереження, на якому наявний надпис «05.01.2024 ФОП ОСОБА_7 » - зберігати в матеріалах справи протягом усьог очасу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1