Справа № 309/994/24
Провадження № 1-кп/309/65/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000015 внесеному до ЄРДР від 03.01.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000015 внесеному до ЄРДР від 03.01.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

20 березня 2024 року в підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпілий надали суду угоду про примирення, укладену 01 березня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , згідно якої сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням статті 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком три роки.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та потерпілий підтвердили факт примирення, просили затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити укладену між обвинуваченим та потерпілим угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти затвердження угоди.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши зміст обвинувального акту та поданої угоди про примирення, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для затвердження угоди про примирення з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У відповідності до ч. 1 ст. 286-1 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, караються позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України є безпека дорожнього руху, здоров`я та життя громадян.

Правові та соціальні основи дорожнього руху на території України з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників дорожнього руху, єдиний порядок дорожнього руху визначаються Законом України «Про дорожній рух» «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про примирення з потерпілим слідує, що сторони прийшли до згоди, що ОСОБА_4 можливо призначення покарання за ч.1 ст.286-1 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком три роки.

Згідно з угодою потерпілий та обвинувачений узгодили призначення останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, що в цьому конкретному випадку, на думку суду, не відповідає як інтересам суспільства внаслідок м`якості, так і суперечить загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 65, 69 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

За таких обставин, суд відмовляє у затвердженні поданої угоди про примирення внаслідок її невідповідності вимогам Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, а також інтересам суспільства.

Керуючись статтями 372, 474 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні угоди про примирення укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №000015 внесеному до ЄРДР від 03.01.2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України відмовити, з підстав зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження № 000015 внесеному до ЄРДР від 03.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1