ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 657/1632/19
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/ 93/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000273 клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Каланчак Херсонської області, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_8 на стадії апеляційного провадження подав клопотання, в якому просить змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який.

Вказує, що ОСОБА_7 утримується під вартою майже 5 років , з них більше 2 років за вироком , який не набрав законної сили . За останні два роки жодного судового засідання не призначено.

Обвинувачений до орання запобіжного заходу постійно проживав у смт. Каланчак, мав постійне місце роботи, де характеризується позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався , має на утриманні малолітню дитину.

Після вчинення правопорушення, яке йому інкримінується він не зникав з місця події, дочекався приїзду правоохоронних органів . В подальшому, коли ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внести заставу та заставу було внесено, він перебував за місцем свого мешкання в смт. Каланчак протягом 2 тижнів. За вказаний час ним не було вжито жодних заходів для ухилення від органів слідства та суду, не вжито заходів для спотворення речових доказів та впливу на свідків , потерпілих.

Це свідчить про відсутність з боку ОСОБА_7 будь- яких дій які б свідчили про те, що він намагатиметься впливати на свідків чи потерпілих.

Прокурором вже долучено до матеріалів судової справи письмові докази, які прокурор вважав за потрібне долучити допитано свідків судом досліджені всі речові докази.

Зважаючи на те, що матеріали провадження рахуються втраченими, тому оперативний розгляд апеляційної скарги не є можливим.

Зазначає, що подальше перебування ОСОБА_7 під вартою є недоцільним, у суду відсутні підстави вважати що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

ОСОБА_7 готовий виконувати будь- які покладені на нього обов`язки у разі зміни щодо нього запобіжного заходу.

Мати обвинуваченого ОСОБА_9 разом з іншими членами родини наразі є внутрішньопереміщеною особою і готова забезпечити проживання свого сина за місцем її проживання.

ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи та вимоги клопотання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, дійшла до наступних висновків.

Вбачається, що вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 20.12.2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки.

Строк відбування покарання обраховано з 18.06.2019 року з моменту фактичного затримання .

Продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок суду не набрав законної сили , відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю складу злочину в його діях та додав клопотання про дослідження апеляційним судом всіх доказів, зокрема і допит свідків.

Ухвалою Каланчацького районного суду від 25.10.2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.12.2021 року.

Суд дійшов висновку , що продовжують існувати ризики , що стали підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу і що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до положень ст. 374 КПК України вирок суду має містити рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема щодо запобіжного заходу.

Вбачається, що вироком від 20.12.2021 року, який оскаржується в апеляційному порядку захисником, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до набрання вироком законної сили , отже на час ухвалення вироку встановлені раніше ризики не зменшилися.

Виходячи з наведеної правової конструкції статті 374 КПК України у вироку суду щодо ОСОБА_7 вказаний конкретний, обумовлений часовими рамками строк тримання його під вартою, а саме: до набрання вироком законної сили, що узгоджується з принципом правової визначеності, який є загальною ідеєю Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та верховенством права і з огляду на ст. 115 ч. 1 КПК України, якою передбачено обчислення строків, встановлених цим Кодексом не тільки годинами, днями і місяцями, але й вказівкою на подію (в даному випадку дату набрання вироком законної сили) не суперечить принципу законності.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Руслан Яковенко проти України» від 04 червня 2015 року (пункт 46), зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити. Особа засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «с» пункту 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті коли виникають нові обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що відомості, які характеризують особу обвинуваченого, його сімейний стан та процесуальну поведінку , на які посилається захисник у клопотанні, були враховані при продовженні строку його дії судом.

Доказів того, що на теперішній час сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися чи зневільовані, чи виникли інші обставини , які б впливали на питання законності тримання під вартою ОСОБА_7 на стадії апеляційного розгляду, захисником не надано.

Тривалість тримання особи під вартою не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України та існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Посилання захисника як на підставу для зміни запобіжного заходу на тривалий апеляційний розгляд не є прийнятними.

Апеляційний розгляд вказаного кримінального провадження було призначене на 14.04.2022 року, однак засідання не відбулося через повномасштабне вторгнення російської федерації на території України. Після відновлення процесуальної діяльності Херсонського апеляційного суду в ході проведеної інвентаризації судових справ виявлено, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 відсутній 4 том та диски із технічними записами судових засідань в ньому.

Порядок відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану передбачений ст.615-1 КПК України.

Відомості про те, що учасники судового провадження реалізували своє право на звернення до суду із клопотанням про відновлення матеріалів провадження відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обставини та доводи , які зазначені у клопотанні захисника не є достатніми для висновку про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено вироком суду до набрання ним законної сили , належить змінити на більш м`який. Тому клопотання захисника належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 419, ч.2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3