Справа № 944/4386/23
Провадження №1-кп/944/629/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000730 від 12.04.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полонне Шепетівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи,пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 11 квітня 2023 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі «Львів - Краковець», в напрямку смт.Краковець, при проїзді ділянки у смт. Івано - Франкове поблизу вул. Яворівська, 12, що на території Яворівського району Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 1 п. 1.10 (у частині значення термінів «дати дорогу» «небезпека для руху») Розділу 2 п. 2.3 підпункту «б» та «д», Розділу 10 п. 10.1 чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, які виразилися в тому, що він керуючи технічно-справним транспортним засобом будучи неуважним до дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху виїхав на смугу руху зустрічних транспортних засобів, не надав перевагу в русі мотоциклу марки «Musstang Grader 250» (без номерного знаку) під керуванням неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, та неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, у виді відкритої черепно-мозкової травми із переломом кісток склепіння та основи черепа, субдуральної гематоми лобно скроневої ділянки справа, контузійно-геморарічними вогнищами лобно-скроневої ділянки справа, забій правого колінного суглоба, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, що підтверджується висновком судово медичної - експертизи №99/23 від 05.05.2023.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху України, що спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся. Просить суворо його не карати, не позбавляти його права керування

транспортними засобами,зважити на його молодий вік те, що він являється інвалідом третьої групи загального захворювання, має на утриманні дружину та дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, злочин вчинений ним не умисно, а з необережності, потерпілий та його законний представник притензій до нього не мають. Крім цього, додатково пояснив, що 11 квітня 2023 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі «Львів - Краковець», в напрямку смт.Краковець, при проїзді ділянки у АДРЕСА_3 , що на території Яворівського району Львівської області рухався із швидкістю 35-30км/год., потерпілого не бачив так як потерпілий керував мотоциклом марки «Musstang Grader 250», без ввімкненого світла, коли трапилась ДТП він попросив перехожих щоб викликали швидку та поліцію, а сам старався надати потерпілому допомогу. Місце події не залишав. Йому відомо що потерпілий на четвертий день був уже виписаний з лікарні додому. Шкоди потерпілому на даний час не відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_8 та представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні, яке проводилося 20.09.2023року, при призначенні покарання поклалися на розглдя суду, в подальшому, в судові засідання не з"явилися, на адресу суду скерували заяви, в яких просять розгляд кримінального провадження проводити у їх відсутності.

Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

З п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", слідує що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить з класифікації злочину згідно Кримінального Кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

З врахуванням наведеного, суд, з`ясувавши думку потерпілої сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, висновок органу пробації, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у тому, що він будучи особою, яка керує транспортним засобом, грубо порушив вимоги Розділу 1 п. 1.5, Розділу 1 п. 1.10 (у частині значення термінів «дати дорогу» «небезпека для руху») Розділу 2 п. 2.3 підпункту «б» та «д», Розділу 10 п. 10.1 чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, які виразилися в тому, що він керуючи технічно-справним транспортним засобом будучи неуважним до дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху виїхав на смугу руху зустрічних транспортних засобів, не надав перевагу в русі мотоциклу марки «Musstang Grader 250» (без номерного знаку) під керуванням неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, та неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, доведена повністю, а його дії за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковано вірно.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Згідно ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень ), склад сім`ї , його матеріальний стан, тощо.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у межах санції ч.2 ст.286 КК України за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, який вчинив тяжкий необережний злочин, обставини і особливості вчинення кримінального правопорушення, його відношення до вчиного кримінального правопорушення, а саме, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, який не ідентифікує себе з кримінальною особистістю, не проявляє антисоціальної поведінки по відношенню до інших, позитивну характеристику з місця проживання обвинуваченого, те що обвинувачений на обліку в наркодиспансері та психодиспансері не числиться, являється інвалідом третьої групи загального захворювання довічно що підтверджується пенсійним посвідченням №289513935 серії НОМЕР_2 від 26.10.2016року, має на утриманні дружину та двох дітей, відсутність притензій потерпілої сторони, беручи до уваги висновок органу пробації, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 вимоги ст.75 КК України звільнивши останнього від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про

адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з п.15Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання`додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2ст.286 КК Україниу виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує те, що обвинувачений порушив правила дорожнього рухуУкраїни, спричинивши внаслідок цього дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, а тому суд, приходить до висновку про необхідність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Суд вважає що саме таке, покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з вимогами ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Враховуючи наведене, заходи забезпечення у виді арешту, накладені на підставі ухвал слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 22.04.2022 року слід скасувати.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів слід стягнути з обвинуваченого на користь держави, в порядку, передбаченому ч.2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Відповідно до вимог передбачених ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку 01 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст.76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 12.04.2023 року на автомобіль марки «Musstang Grader 250» без реєстраційного номера, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 у виді заборони користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій - скасувати.

Речові докази в справі, а саме:

-автомобіль марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , який постановою слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 від 12.04.2023 року визнано речовим доказом в кримінальному проовадженні №0000730 від 12.04.2023 року,та зберігається на території автостоянки, за адресою: АДРЕСА_4 , після вступу вироку в законну силу - повернути власнику;

-мотоцикл марки «Musstang Grader 250», без реєстраційного номера, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який постановою слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 від 12.04.2023 року визнано речовим доказом в кримінальному проовадженні №0000730 від 12.04.2023 року, та зберігається на території автостоянки, за адресою: АДРЕСА_4 , після вступу вироку в законну силу - повернути власнику.

Судові витрати за проведення експертиз №1517-Е від 26.05.2023року в розмірі 6213грн. 48коп., №1516-Е від 24.05.2023року в розмірі - 5257грн. 56коп., №1515-Е від 24.05.2023року в розмірі - 5257грн. 56коп., №1514-Е від 08.05.2023року в розмірі -8603грн.28коп., №1518-Е від 19.06.2023року в розмірі 7169грн. 40коп., всього 32 501 (тридцять дві тисячі п"ятсот одна) грн. 28коп. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1