Справа № 307/1737/24
Провадження №1-кс/307/303/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 05 січня 2024 року за правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.

Вказує на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.03.2024 за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього на підставі ст.76 КК України обов`язки, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно підозрюється у вчиненні нового тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений органом досудового розслідування точний день та час, у невстановленому органом досудового розслідування місці, діючи з прямим умислом, незаконно придбав у невстановленої слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб «Канабіс», обіг якого заборонено відповідно до Списку №1 Таблиці 1, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за №770, масою 1,2566 грам, що відповідно до Таблиці 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року за №188 становить невеликі розміри, який у подальшому незаконно зберігав з метою збуту за місцем свого проживання у будинку в АДРЕСА_1 , України. Після цього, ОСОБА_4 , 05 квітня 2024, близько 15 години 15 хвилин, з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабісу» зустрівся з ОСОБА_7 неподалік магазину АБС, що в АДРЕСА_1 та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, умисно, незаконно, діючи з корисливих спонукань з метою незаконного збагачення, збув за грошові кошти в сумі 1000 гривень ОСОБА_7 один поліетиленовий згорток з вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабіс», масою 1, 2566 г. «Канабіс» згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», (таблиця 1, список 1), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року за №770, віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

30 квітня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_8 , справа №309/1737/24, провадження №1-кс/307/295/24 від 29 квітня 2024 року, було проведено санкціонований обшук по місцю проживання ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:1) мобільний телефон марки «iPhone», ІМЕІ: НОМЕР_1 , в середині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , який належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщений до спеціального пакету НПУ СУ PSP2212658; 2) паспорт громадянина України, для виїзду з України, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщений до спеціального пакету НПУ СУ PSP2212659; 3)поліетиленовий пакет, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження, зеленого кольору, зовні схожа на канабіс, який поміщений до спеціального пакету НПУ PSP2212665; 4) чоловічу кофту, чорного кольору, яка поміщена до спеціального пакету НПУ WAR1758781; 5) чоловічу кофту, фіолетового кольору, яка поміщена до спеціального пакету НПУ WAR1758782.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні вказані вилучені речі, постановою слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області визнано речовими доказами

З метою збереження речових доказів слідчий просить суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на: 1) мобільний телефон марки «iPhone», ІМЕІ: НОМЕР_1 , всередині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 ; 2) чоловічу кофту, чорного кольору; 3) чоловічу кофту, фіолетового кольору, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що на даний час вилучений мобільний телефон слідчим ще не оглянутий.

Володілець майна ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували щодо накладення арешту на тимчасово вилучене майно, окрім вилученого мобільного телефону, на огляд якого слідчий мав достатньо часу.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 05 січня 2024 року, за правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.

Встановлено, що після проведення 30 квітня 2024 року обшуку слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29 квітня 2024 року були вилучені речі, які в подальшому постановою слідчого від 30 квітня 2024 року в даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами, зокрема: 1) мобільний телефон марки «iPhone», ІМЕІ: НОМЕР_1 , всередині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 ; 2) поліетиленовий пакет, всередині якого міститься речовина рослинного походження, зеленого кольору, ззовні схожа на канабіс; 3) чоловіча кофта, чорного кольору; 3) чоловіча кофта, фіолетового кольору, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.131 КПК України заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження за №0000014 від 05 січня 2024 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307КК України.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити та з метою збереження речових доказів слід накласти арешт на майно: 1) мобільний телефон марки «iPhone», ІМЕІ: НОМЕР_1 , всередині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 ; 2) чоловічу кофту чорного кольору; 3) чоловічу кофту фіолетового кольору, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000014 від 05 січня 2024 року, арешт на майно: 1) мобільний телефон марки «iPhone», ІМЕІ: НОМЕР_1 , всередині якого знаходиться sim карта мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 ; 2) чоловічу кофту чорного кольору; 3) чоловічу кофту фіолетового кольору, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та володільцю майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 01 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1