У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 18.01.2022, про арешт майна,

встановив:

Зі змісту розглядуваного клопотання з`ясовано, що у провадженні слідчих відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000025 від 18.01.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України.

09.05.2024 ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст. 277, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначає, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.190 КК України, у вчиненні яких повідомлено про підозру ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, караються позбавленням волі на строк від 5 до 12 років, з конфіскацією майна.

Внаслідок вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень громадянам завдано матеріальної шкоди на загальну суму 24 599 733 гривень, а в разі доведення його вини у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, він зобов`язаний буде її відшкодувати в повному обсязі.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, який передбачено санкцією ч. 4 ст. 190 КК України, у сторони обвинувачення наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна квартири, належної підозрюваному, заборонивши відчуження та розпорядження вказаним майном.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

та участі підозрюваного як власника майна, його представника, захисника.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна (ч. 2 ст. 172 КПК України).

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень зокрема за ч. 4 ст. 190 КК України, санкція статті якої передбачає такий вид покарання як конфіскація майна, може вжити заходів щодо його відчуження майна, належного йому на праві власності, тому відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слід розглянути без повідомлення такого.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу з ЄРДР ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000025 від 18.01.2022, відомості про яке внесені до Реєстру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України.

09.05.2024 ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст. 277, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Разом з цим, санкція ч. 4 ст. 190 КК України, за якою серед іншого ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, з конфіскацією майна.

Згідно з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 13.11.2018 зареєстровано на праві приватної власності квартиру, загальною АДРЕСА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240, номер об`єкта РПВН 20849237.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Тож необхідність накладення арешту наквартиру може бути виправдана в розглядуваному випадку, оскільки ОСОБА_5 , як зазначалося вище, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 України, санкція якої дає достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, у разі доведення стороною обвинувачення вини особи в інкримінованому.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на квартиру, оскільки таке втручання у права та інтереси власника майна в особі підозрюваного, є виправдане та відповідає завданням кримінального провадження, а саме здійснюється з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Накласти арешт на квартиру, загальною АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 240, номер об`єкта РПВН 20849237, яку зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні №№ 0000025 від 18.01.2022, заборонивши відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1