Провадження №11-кп/801/380/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0001388, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, одруженого, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина 2007 року народження, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінено ОСОБА_8 призначене покарання у виді позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні на 1 (один) рік.

Строк покарання ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

Судом установлено, що солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби, призваним по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на посаді гранатометника 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 15.09.2023 близько 16:50 год. в районі будинку № 41 по вул. Келецька у м. Вінниці за невстановлених обставин придбав два полімерних прозорих пакети, в середині кожного із яких знаходилась порошкоподібна психотропна речовина світлого кольору, які перебували в пачці від цигарок «KENT».

У подальшому, солдат ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», помістив вищевказану пачку від цигарок «KENT» в середині якої два полімерних прозорих пакети із яких порошкоподібна психотропна речовина світлого кольору, до свого рюкзака.

Цього ж дня, близько 18 год. 00 хв., солдат ОСОБА_9 , перебуваючи на відкритій місцевості біля будинку № 41 по вул. Келецька у м. Вінниці був зупинений працівниками УБН у Вінницькій області ДБННП України, на запитання яких про наявність заборонених речовин, солдат ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на зберігання психотропних речовин будуть викриті повідомив, що у нього при собі наявна психотропна речовина, яка знаходиться при ньому у рюкзаку.

У подальшому, в ході проведення огляду місця події в період часу з 18 год. 26 хв. по 18 год. 35 хв. 15.09.2023 біля будинку № 41 по вул. Келецька у м. Вінниці, солдат ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції пачку від цигарок «KENT», в середині якої містилось два полімерних прозорих пакети, вміст яких наповнений психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 6,7784 г та відноситься до великих розмірів (від від 1,5 г до 15,0 г), яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2024 року в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги ряд пом`якшуючих обставин, які впливають на призначення покарання та, які характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений добровільно віддав психотропну речовину працівникам поліції, чим активно сприяв у розкритті злочину, кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинено вперше, має позитивну характеристику з місця несення військової служби, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме сім`ю, має на утриманні неповнолітню дитину, також має постійне місце проживання де характеризується позитивно.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги захисника в частині призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості (є явно несправедливим) суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначені норми закону про кримінальну відповідальність призводять до висновку, що кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка за визначенням охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають з-поміж інших кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції та індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018 (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як убачається з вироку, суд визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжкого злочину.

Санкція ч. 2 ст. 309 КК України передбачає можливість призначення альтернативних покарань штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Як установив суд першої інстанції, ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, беззаперечно визнав провину у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, добровільно віддав правоохоронним органам психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін.

Окрім цього, обвинувачений проходить службу у Збройних Силах України та здійснює захист держави, зарекомендував себе з позитивної сторони, має міцні соціальні зв`язки, а саме сім`ю, неповнолітню дитину, також має постійне місце проживання де характеризується позитивно.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення вказують на те, що призначене судом покарання найбільш суворого виду є явно несправедливим внаслідок суворості. Натомість зазначені обставини очевидно дають підстави для призначення найменш суворого виду покарання, передбаченого санкцією частини статті, а саме у виді штрафу.

За наведених обставин відповідно до ч. 2 ст. 409 та ст. 414 КПК України вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0001388, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України змінити в частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: