125/839/23
1-кп/125/55/2023
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2024 року м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гармаки Барського району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з професійною освітою, працюючий, одружений, раніше не судимий, громадянин України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_4 на початку 2017 року, більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме, посвідчення водія. Реалізовуючи свій умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, ОСОБА_4 , скориставшись всесвітньою мережею "Інтернет", знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень. Після чого, передзвонив на номер телефону, який був вказаний в оголошенні, та почав спілкуватися з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка повідомила, що для виготовлення підробленого посвідчення водія необхідно надати персональні дані та особисту фотокартку, які будуть використані для підробки посвідчення водія. В подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, надіслав за допомогою додатку "Вайбер" на невстановлений абонентський номер невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особисті персональні дані та особисту фотокартку, з метою внесення його даних до підробленого посвідчення водія. Після цього, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений час, внесла завідомо неправдиві відомості до посвідчення водія, серія НОМЕР_1 , від 16 лютого 2017 року. В кінці лютого 2017 року, більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, на території залізничної станції міста Хмельницький, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлена досудовим розслідуванням особа, передала ОСОБА_4 підроблене посвідчення водія, серія НОМЕР_1 , від 16 лютого 2017 року на ім?я ОСОБА_4 . За дані послуги ОСОБА_4 здійснив оплату грошових коштів в розмірі 4000 грн, які передав невідомій особі. Після чого, ОСОБА_4 зберігав дане посвідчення при собі з метою подальшого використання. Відповідно до ч. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) (далі - Положення), посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Пунктом 16 Положення передбачено, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров?я, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ. Пунктом 21 Положення передбачено, що посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центру Міністерства внутрішніх справ іспитів, передбачених пунктом 18 Положення. Пунктом 23 Положення передбачено, що посвідчення водія видається особисто під підпис після пред?явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано додатковий захист, та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви, щодо обміну посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення. Відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України за результатами проведення судової технічної експертизи документів № CE-19/102-23/7256-ДД від 20 квітня 2023 року, бланк посвідчення водія із серійним номером, НОМЕР_1 , заповнений на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відповідає встановленим зразкам аналогічних посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, оскільки виготовлений не у відповідності до вимог, які пред?являються до даного виду документа. У бланку посвідчення водія з серійним номером, НОМЕР_1 , заповнений на ім?я ОСОБА_4 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_3 , штрихи фонових зображень (захисної сітки, мікротексту), бланкового тексту, персональних даних, штрихи серії, номеру бланку та вихідних даних підприємства-виробника нанесено за допомогою друкуючого пристрою з струменевим способом формування зображень.
Крім того, ОСОБА_4 , 13 квітня 2023 року біля 15 год. 30 хв., рухаючись на автомобілі, марки "ВАЗ 2107", номерний знак НОМЕР_2 , по АДРЕСА_1 , був зупинений працівниками поліції на підставі ч. 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки порушив п.п. "в" п. 31.4.3 Правил дорожнього руху. Під час перевірки працівниками поліції документів у ОСОБА_4 , останній, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, пред?явив для перевірки працівнику поліції посвідчення водія, серія НОМЕР_1 , від 16 лютого 2017 року на ім?я ОСОБА_4 , таким чином використав завідомо підроблений документ.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, повідомив про обставини його вчинення, як вказано в обвинувальному акті, щиро каявся, просив суд суворо не карати, підтримав клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 щодо звільнення його від покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 судом не допитувалися. Прокурор Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 відмовився від раніше заявленого клопотання про їх допит. Інші учасники не наполягали на повторному виклику та допиту вказаних свідків.
Крім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , суд бере до уваги такі докази:
- рапорт інспектора-чергового ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 від 13 квітня 2023 року (а.к.п. 119);
- рапорт інспектора СРПП ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 13 квітня 2023 року (а.к.п. 120);
- заяву ОСОБА_4 від 13 квітня 2023 року про добровільну видачу працівникам ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видано на його ім`я ТЦС 0541 від 16 лютого 2017 року (а.к.п. 121);
- протокол огляду місця події від 13 квітня 2023 року з фототаблицями до нього (а.к.п. 122-129);
- постанову від 14 квітня 2023 року дізнавача СД ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 про визнання речовим доказом , відповідно до якої посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , категорії "А-1", "А", ОСОБА_12 , "С-1", "С", видано ТСЦ 0541 16 лютого 2017 року на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано речовим доказом (а.к.п. 132-134);
- копію ухвали Барського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2023 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , категорії "А-1", "А", ОСОБА_12 , "С-1", "С", видано ТСЦ 0541 16 лютого 2017 року на ім`я ОСОБА_4 (а.к.п. 135);
- висновок експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_14 за результатами проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/102-23/7256-ДД від 20 квітня 2023 року (а.к.п. 137-141);
- рапорт дізнавача СД ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_15 (а.к.п. 143);
- постанову прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_16 від 28 квітня 2023 року про виділення матеріалів досудового розслідування (а.к.п. 145-147);
- рапорт дізнавача СД ВП № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_15 (а.к.п. 148);
- постанову прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_16 від 28 квітня 2023 року про об`єднання матеріалів досудових розслідувань (а.к.п. 150-151);
- довідку Територіального сервісного центру МВС № 0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області № 31/2/0541-1849 від 25 квітня 2023 року, відповідно до якої згідно відомостей Єдиного державного реєстру МВС ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , не отримував. Інформація щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня. Посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , отримала інша особа (зазначено прізвище, ім`я, по батькові) (а.к.п. 155).
Вказані вище докази суд бере до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону і вважає їх допустимими.
Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - пособництво у підробленні посвідчення, з метою використання його іншою особою; ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд при призначенні покарання ураховує, зокрема, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд звертає увагу на таке.
Згідно положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, на початку 2017 року, а тому, станом на час розгляду справи в суді, строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення сплинув. Після вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення останній не ухилявся від слідства або суду, не вчинив новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Статтею 49 КК України передбачено підстави звільнення осіб від кримінальної відповідальності за вчинені ними злочини та кримінальні проступки у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Суд бере до уваги правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 березня 2024 року у справі № 756/3924/20 , де зазначено, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного у санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів у цілому.
За таких підстав, обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від покарання, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
З урахуванням викладеного, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2023 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , категорії "А-1", "А", ОСОБА_12 , "С-1", "С", видано ТСЦ 0541 16 лютого 2017 року на ім`я ОСОБА_4 .
З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження щодо арешту тимчасово вилученого майна, зазначеного в ухвалі слідчого судді, відпала, тому арешт слід скасувати.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно матеріалів кримінального провадження у даному провадженні була проведена судова технічна експертиза документів № СЕ-19/102-23/7256-ДД від 20 квітня 2023 року (Вінницький НДЕКЦ МВС України), вартість якої складає 2390 грн (а.к.п. 137-141).
Тому, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в розмірі 2390 гривень.
Питання про речові докази вирішити згідно з ст. 100 КПК України.
У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
На підставі статей 12, 65-67, п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, керуючись ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, частинами 1, 2, 6 ст. 371, частинами 2, 3 ст. 373, ст. 374, частинами 1, 3, 6, 7 ст. 376, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 395 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від покарання, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2023 року на посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , категорії "А-1", "А", "В", "С-1", "С", видано ТСЦ 0541 16 лютого 2017 року на ім`я ОСОБА_4 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні: посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , категорії "А-1", "А", ОСОБА_12 , "С-1", "С", видано ТСЦ 0541 16 лютого 2017 року на ім`я ОСОБА_4 - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`носто) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення його резолютивної частини вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_24