ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1652/24 Справа № 211/4468/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції, клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, -

в с т а н о в и л а :

14.05.2024 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності від 14.05.2024 року, в якій останній просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком суду ОСОБА_9 (на той час - неповнолітній) визнано винним у тому, що він 10.05.2022 в денний час доби, перебуваючи на земельній ділянці (город) за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , побачив на сусідній земельній ділянці (город) раніше знайомого сусіда ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . В ході розмови між неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в результаті чого неповнолітній ОСОБА_9 почав себе агресивно поводити та у нього виник раптовий протиправний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Одразу після цього, неповнолітній ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_7 та, перебуваючи на земельній ділянці (город) поблизу буд. АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, і бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого, який в цей час стояв обличчям до ОСОБА_9 , та наніс йому один удар лівою ногою по тулубу потерпілого, після чого останній не встояв на ногах та впав на землю обличчям донизу. Надалі ОСОБА_9 , обійшовши ОСОБА_7 , почав наносити удари зі спини, а саме, тримаючи лівою рукою шию потерпілого, правою рукою зжатою в кулак наніс не менше 5 ударів в область голови та один удар по лівому плечі.

Внаслідок умисних, суспільно-небезпечних дій неповнолітнього ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: садна обличчя, лівого плеча, синці обличчя, забій м`яких тканин голови, які відповідно до висновку експерта за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки.

Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

На зазначене судове рішення прокурором подана апеляційна скарга в якій він просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_9 у виді 120 годин громадських робіт. На обґрунтування своїх вимог вказує, що покарання призначене судом не в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, не в повній мірі враховано думку потерпілого, який просив покарати обвинуваченого суворо, а також відсутність зі сторони обвинуваченого каяття за скоєне, намагання спокутувати свою провину шляхом відшкодування збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення.

Крім того, на зазначене судове рішення захисником адвокатом ОСОБА_10 подана апеляційна скарга в якій він просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_9 у виді штрафу, цивільний позов задовольнити частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовити, стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 гривень. На обґрунтування своїх вимог вказує, що місцевим судом допущено неповноту судового розгляду, оскільки відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали клопотання та просили звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому, обвинуваченим ОСОБА_9 наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України адвокатом та судом йому роз`яснені та зрозумілі, потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які поклалися на розсуд суду, прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_10 , дослідивши наявні матеріали провадження та перевіривши доводи клопотання про звільнення на підставі ст.49 КК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за таких підстав.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положенням ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Виходячи з положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, диференційовані залежно від виду вчиненого злочину, а щодо злочинів невеликої тяжкості - в залежності від виду передбаченого у санкції статті покарання.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності незалежно від визнання обвинуваченим вини.

Санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає максимальне покарання у виді виправних робіт на строк до одного року. Таким чином, передбачене згаданою статтею діяння, у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, за яким обвинувачується ОСОБА_9 , вчинено 10.05.2022 року. Двох річний термін, передбачений статтею 49 КК України, сплинув 10.05.2024 року. Відомості про зупинення чи переривання строку давності у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Тобто строк притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вже сплинув.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Як вже зазначалося раніше, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 наполягав на закритті кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та зазначив, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності адвокатом та судом йому роз`яснені та зрозумілі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішення питань, порушених в апеляційних скаргах прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_10 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не вбачається можливим через закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Колегія суддів звертає увагу, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, що узгоджується з викладеною позицією колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 10.08.2021 (справа № 161/694/20).

Керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст.285, 286, 288, 404, 405, 407, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

клопотання захисника адвоката ОСОБА_10 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, задовольнити.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000135 від 14.05.2022 року стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді