1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5543/24 1-кс/335/2078/2024
23 травня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, який здобув вищу освіту, непрацевлаштованого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи громадянином України, перебуваючи на території України, переслідуючи мету завдання шкоди Україні, керуючись антидержавницькими мотивами, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників держави-агресора, вирішив стати на шлях скоєння протиправної діяльності проти основ національної безпеки України, умисно вчиняв дії, спрямовані на допомогу державі-агресору з метою завдання шкоди інтересам своєї держави, здійснюючи пособництво державі-агресору шляхом передачі товарно-матеріальних цінностей представникам держави рф, для їх подальшого використання в ході ведення війни проти України. При цьому, він розумів, що здійснення такої діяльності з державою-агресором та її представниками: іноземними митними та фіскальними органами, що в свою чергу, призведе до постачання товарів на територію останньої, тобто до провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, а також достовірно усвідомлював, що наведені дії є незаконними, оскільки вчиняються всупереч чинного законодавства України, яке забороняє провадження господарської діяльності у взаємодії з державою агресором, та, крім цього, реалізована у такий спосіб продукція, серед іншого, може використовуватись державою-агресором як конструктивні елементи.
Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, всупереч інтересам держави України, незаконно заволодівши товарно-матеріальними цінностями, які належать АТ «МОТОР СІЧ», розуміючи потребу вказаних комплектуючих частин на території рф налагодив зв`язки з представниками держави-агресора та почав реалізовувати привласнені товарно-матеріальні цінності за грошову винагороду.
Далі, ОСОБА_5 , з метою налагодження збуту вирішив залучити осіб, що зможуть перевезти товарно-матеріальні цінності до території рф.
Реалізуючи свій злочинний умисел, не пізніше червня 2023 року ОСОБА_5 за допомогою невстановленої в ході досудового розслідування особи залучив до перевезення ТМЦ ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 та діяв за наймом. У подальшому, попередньо домовившись з невстановленими представниками держави-агресора про передачу товарно-матеріальних цінностей за грошову винагороду організував їх перевезення та подальшому передачу на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», моделі «TIGUAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: кільця металеві у кількості 10 шт.; диски металеві у кількості 2 шт.; ресора у кількості 16 шт.; обойма металева для підшипника у кількості 2 шт.; обойма металева для підшипника у кількості 2 шт.; ущільнювач металевий з маркуванням «Д 22» у кількості 14 шт.; шестерня металева у кількості 1 шт.; шестерня металева у кількості 1 шт.; втулка з шестерньою металева у кількості 1 шт.; втулка з шестерньою у кількості 1 шт.; шестерня металева з маркуванням «7151719 MS-1498» у кількості 1 шт.
Так, ОСОБА_5 , бажаючи настання кінцевого злочинного результату, діючи умисно, переслідуючи мету завдання шкоди Україні, керуючись антидержавницькими мотивами використовуючи ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , та рухався 13 червня 2023 року, не пізніше ніж 07 година 20 хвилин на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», моделі «TIGUAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пункт пропуску митного контролю «Убилинка» Псковської митниці, за вказівкою ОСОБА_5 після перетину митного контролю, перебуваючи на території рф, у м. Орел мав намір передати товарно-матеріальні цінності представниками держави-агресора.
Проте, того ж дня, працівниками федеральної митної служби Псковської митниці на пункті пропуску, в ході проведення митного контролю автомобілю марки «VOLKSWAGEN», моделі «TIGUAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким ОСОБА_7 слідував до через вказаний пункт пропуску «Убилинка», що розташований за адресою: рф, Псковська обл., в багажному відділенні автомобіля було серед іншого виявлено та вилучено вищезазначені товарно-матеріальні цінності.
Крім того, ОСОБА_5 на початку червня 2023 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), в порушення вимог законодавства України в сфері здійснення міжнародних передач товарів військового призначення та подвійного використання, а саме Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» № 549-ІV від 20.02.2003, Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання» № 86 від 28.01.2004 , а також всупереч вимог абзацу 2 підпункту 7 пункту 1 Указу Президента України від 27.08.2014. «Про заходи щодо удосконалення державної військово-технічної політики», відповідно до якого необхідно ужити заходів щодо припинення експорту до російської федерації товарів військового призначення та подвійного використання з метою їх військового кінцевого використання російською федерацією, отримав від не встановленої в ході досудового слідства особи замовлення на пересилання до російської федерації товару військового призначення, які у встановленому законом порядку допущені для цивільного використання, а саме обойма номер НОМЕР_2 у кількості 2 одиниці, обойма номер НОМЕР_3 у кількості 2 одиниці.
Так, ОСОБА_5 , бажаючи настання кінцевого злочинного результату та діючи всупереч встановленому порядку міжнародних передач товарів (послуг) військового призначення, а саме в порушення п. 3 «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 1807 від 20.11.2003 року, в частині необхідності отримання дозволу Державної служби експортного контролю України на здійснення міжнародної передачі товарів (послуг), що підлягають державному експортному контролю, використовуючи ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , та рухався 13 червня 2023 року на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», моделі «TIGUAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , через пункт пропуску митного контролю Убилинка Псковської митниці, мав намір без відповідного дозволу перемістити вищевказані предмети, а саме: обойма номер НОМЕР_2 у кількості 2 одиниці, обойма номер НОМЕР_3 у кількості 2 одиниці через митний кордон з Латвії до рф, попередньо перетнувши митний кордон України.
Проте, того ж дня, працівниками федеральної митної служби Псковської митниці на пункті пропуску, в ході проведення митного контролю автомобілю марки «VOLKSWAGEN», моделі «TIGUAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким ОСОБА_7 слідував до через вказаний пункт пропуску «Убилинка», що розташований за адресою: рф, Псковська обл., в багажному відділенні автомобіля було серед іншого виявлено та вилучено обойма номер НОМЕР_2 у кількості 2 одиниці, обойма номер НОМЕР_3 у кількості 2 одиниці.
Згідно інформації АТ «МОТОР СІЧ» № НОМЕР_4 від 02.04.2024 обойма номер НОМЕР_2 , обойма номер НОМЕР_3 згідно додатку №1 є товаром військового призначення, які у встановленому порядку допущені для цивільного використання, для яких при ввезенні/вивезенні необхідно отримувати дозвіл/висновок на здійснення міжнародних передач.
20.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 333 КК України.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду мобільного телефону марки «Iphone 14» з сім-картами стільникового зв`язку НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , імеі1: НОМЕР_7 , імеі2: НОМЕР_8 , який перебував у володінні підозрюваного ОСОБА_5 , що вилучений в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , від 06.02.2024; протоколом огляду мобільного телефону марки «Iphone» моделі «13», з сім-карткою «Vodafone», IMEI1 НОМЕР_9 , IMEI2 НОМЕР_10 , що належить ОСОБА_8 від 07.02.2024; матеріалами відповіді на запит від АТ «МОТОР-СІЧ» від 02.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.04.2024 та додатками до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.04.2024 та додатками до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 08.02.2024; матеріалами відповіді на запит від УІАП ГУНП в Запорізькій області від 14.05.2024; матеріалами проведення НС(Р)Д передбаченого ст. 263 КПК України відносно ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
Органом досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи тяжкість вчинених злочинів та усвідомлення ОСОБА_5 невідворотності покарання за його скоєння, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_5 може знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме речі та предмети, що містять відомості про його злочинну діяльність, які зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування. Крім того, з метою уникнення покарання ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, співучасників злочинної діяльності, особи яких також підлягають встановленню, у тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидкість, повноту та неупередженість проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.
Посилаючись на те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.
При цьому, виділення матеріалів досудового розслідування було проведено з порушенням правил підслідності, так як згідно ч. 2 ст. 216 КПК України досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 111-2 КК України, віднесено до слідчих СБУ.
З огляду на те, що до ОСОБА_5 вже застосовано запобіжний захід у іншому кримінальному провадженні, сторона захисту вважає, що слідчий повинен був звертатися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу в порядку, передбаченому ст. 200 КПК України, а не про його обрання, оскільки інкриміновані ОСОБА_5 діяння вже були наявні та відомі слідчому під час розгляду клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу 20.03.2024.
Первинна підозра була пред`явлена ОСОБА_5 14.03.2024 і з того часу останній нових кримінальних правопорушень не вчиняв. Інкриміноване в даному провадженні кримінальне правопорушення є продовженням вже пред`явленої підозри, тобто ті ж самі дії підозрюваного кваліфіковані за додатковою статтею КК України .
Також сторона захисту зазначила, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 333 КК України, ґрунтується виключно на припущеннях сторони обвинувачення та копіях документів, які в силу законів України та міжнародних договорі є недійсними. Отже, підозра є необґрунтованою.
ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, займається волонтерською діяльністю, позитивно характеризується за місцем здійснення зазначеної діяльності, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання в м. Запоріжжі.
На переконання сторони захисту, звернення слідчого з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу не переслідує легітимної мети, а свідчить про намір сторони обвинувачення схилити підозрюваного до самообмови чи обмови інших осіб.
З огляду на викладене, сторона захисту просила слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали та матеріали, наданні стороною захисту, слідчий суддя встановив наступне.
20.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.
Аналіз фактичних даних, що містяться в наданих слідчому судді протоколах огляду мобільних телефонів, протоколах допиту свідків, протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, повідомленнях АТ «Мотор Січ», дозволяє дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
На даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні інкримінованих йому правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено волі для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому процесуальний закон не вимагає доказування того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет існування ризиків, слідчий суддя встановив, що заявлені ними ризики, передбачені п.п. 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке віднесено законодавцем до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, суворість передбаченого за його вчинення покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, існує ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обумовлюється тим, що всі обставини у даному кримінальному провадженні не встановлені, зокрема, органом досудового розслідування не встановлено всі можливі причетні особи до вчинення вказаного кримінального провадження, які можуть за можливим сприянням ОСОБА_5 знищити або сховати речі та документи, які мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Переконливими є й доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику протиправного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане дає підстави припускати, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або їх відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб.
Слідчим суддею враховані доводи сторони захисту щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме наявність родини, місця проживання, позитивних характеристик від ГО «Волонтери запорізького краю» та КЗ «ОСДЮСШОР» з боротьби вільної і дзюдо» ЗОР.
Проте, зазначені обставини жодним чином не зменшують ймовірність вчинення підозрюваним перешкод досудовому розслідуванню.
З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Визначаючи вид запобіжного заходу, який доцільно застосувати до підозрюваного, слідчий суддя виходить з наступного.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого. (ст. 178 КПК України).
Тобто, фактично слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Проте, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у виті тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).
З урахуванням приписів ч. 6 ст. 176 КПК України, обставин кримінального провадження, тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, слідчий суддя доходить висновку, що на даному етапі кримінального провадження застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти встановленим ризикам. При цьому, слідчим суддею не встановлено обставин, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Абзацем 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Вирішуючи питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, слідчий враховує наступне.
20.03.2024 ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 30.03.2024 із визначенням застави в розмірі двохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням обов`язків, передбачені ст. 194 КПК України в межах строку дії зазначеної ухвали: не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду за кожною вимогою; утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
20.03.2024 ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави.
Ухвалою слідчого судді від 26.04.2024 у вищезазначеному кримінальному провадженні підозрюваному ОСОБА_5 продовжено до 26.06.2024 строк дії обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2024.
Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
З огляду на викладене, враховуючи обставини кримінального провадження, майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що застава в розмірі двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб не порушує принцип пропорційності та не є явно непомірною для підозрюваного. Водночас застава у зазначеному розмірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, наявні підстави покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду за кожною вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Отже, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Доводи сторони захисту щодо порушення процедури зміни підслідності кримінального правопорушення спростовуються матеріалами, доданими слідчим до клопотання, зокрема постановами прокурора у кримінальному провадженні від 09.04.2024, заступника керівника Запорізької обласної прокуратури від 25.04.2024.
Доводи захисту щодо того, що слідчий мав би звернутися до слідчого суді з клопотанням про зміну запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ухвалою від 20.03.2024, є неспроможними, оскільки вищезазначеною ухвалою до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у іншому кримінальному провадженні, матеріали досудового розслідування якого не об`єднанні з матеріалами досудового розслідування даного кримінального провадження.
З приводу доводів захисника про недопустимість доказів якими сторона обвинувачення доводить обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, то вони є передчасними, оскільки до завдань слідчого судді на даному етапі не віднесено оцінку належності та допустимості зібраних органом досудового розслідування доказів. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод підозрюваного, слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого не встановлено.
Керуючись ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193-197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 липня 2024 року включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
-не відлучатись з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;
-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду за кожною вимогою;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення - негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 та заставодавцю, відмінному від підозрюваного, що у разі невиконання після внесення застави обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
Встановити строк дії даної ухвали до 20 липня 2024 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складений 24 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1