КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1213/2024 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2023 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4551489) та житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30216781), із забороною розпорядження вказаним майном.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2023 року.

Мотивуючи апеляційні вимоги представник вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2023 року постановлена з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Зазначає, що майно, на яке оскаржуваною ухвалою накладено арешт, не містить у собі жодних речових доказів у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Крім того, підозра інкримінована ОСОБА_6 є необґрунтованою та незаконною.

В судове засідання прокурор, власник майна чи його представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час призначеного судового розгляду.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 14.02.2023 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Як зазначено у ході досудового розслідування, у період 19-22 лютого 2014 року, російська федерація (далі - рф), використовуючи загострення політико-соціальної напруженості в Україні як привід для вторгнення на її суверенну територію, в порушення міжнародно-правових норм, у т.ч. Договору про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією (ратифікований Законом України № 13/98-ВР від 14.01.1998 та Федеральним Законом російської федерації № 42-ФЗ від 02.03.1999), Конституції України, із застосуванням кадрових військових підрозділів своїх збройних сил, а також підконтрольних уряду рф проросійських політичних та інших організацій та об`єднань, вчинила захоплення адміністративних будівель органів державної влади України в Автономній Республіці Крим, блокування українських військових частин, а також організацію і проведення незаконного референдуму щодо самовизначення Криму» на території АР Крим, із заздалегідь відомим та підконтрольним рф результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу рф території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Таким чином, з 20.02.2014 року російська федерація, як держава-агресор, здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу рф, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом рф було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням російської федерації в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента та діє до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням зазначено, що у громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи факт окупації Автономної Республіки Крим з боку РФ,з власної ініціативи, добровільно вирішила розповсюджувати інформацію через відеохостинг «RuTube», «YouTube» та месенджер «Telegram» щодо допомоги державі-агресору та підтримки органів окупаційної влади рф на території окупованого півострову Крим.

Так, ОСОБА_6 , будучи керівником загальноросійського громадянського руху «За Росію» на території окупованого півострову Крим, а також головою виконавчого комітету «Народного Фронта в Криму» цілю якого є підтримка окупаційної влади на території окупованого півострову Крим, в період з 2022 року по теперішній час, активно на телеграм каналах та на каналі « RuTube » та « YouTube » розповсюджує інформацію населенню півострову Крим та рф щодо необхідності передачі матеріальних ресурсів (допомоги) збройним силам рф, які беруть активну участь у військових діях проти України.

Відповідно до п. 2.1.1. статуту громадянського руху «За росію» від 10.03.2022, цілю даного руху є сприяння єднанню та взаємній довірі, співпраці та громадянській солідарності в ім`я історичного успіху росії, її свободи, процвітання, благополуччя та безпеки; п. 2.1.3. цілю є підтримка та забезпечення прямого та постійного діалогу між громадянами та президентом країни (росії), громадського моніторингу та цивільного контролю виконання законів, президентських ініціатив та інших пріоритетних державних рішень та програм.

Зокрема, в ході огляду відкритих джерел мережі Інтернет, виявлено та зафіксовано факт причетності ОСОБА_6 до систематичного просування в публічному просторі пропагандистських наративів рф, а також інформації щодо збору та передачі матеріальних ресурсів військовослужбовцям зс рф, іншим незаконним збройним формуванням, які перуть участь у військових діях на території материкової України.

Так, ОСОБА_6 сприяє спецслужбам держави агресора у підривній діяльності на шкоду інтересам України в інформаційній сфері, а саме за публікаціями (відео-матеріалами), які розміщені на сторінках відеохостингу «RuTube» та «YouTube» з наступними назвами: « Интервью 24. ОСОБА_6. Выпуск от 02.03.22.mp4 », опублікованої за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 /; « Прайм-тайм. Выпуск от 26.05.2022. ОСОБА_6 », опублікованої за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 « Ток-шоу «Так или иначе »: всё для фронта, всё для победы ! », опублікованої за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 Вказані публікації змістовну інформацію щодо допомоги державі-агресору (пособництва), у формі передачі різного раду матеріальних ресурсів збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, збройним формуванням та передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створення на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора.

Також, досудовим розслідування зазначено, що ОСОБА_6 , будучи головою виконавчого комітету так званого « Народного Фронта в Криму » з метою збору коштів, матеріальних ресурсів та інших активів, створила та контролює публічну сторінку на багатоплатформовому месенджері «Telegram», а саме « Народный Фронт | Республика Крым », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 де не раніше 14.12.2022 приступила до розповсюдження пропагандистських матеріалів проросійського змісту, в тому числі відео матеріалу «Сьогодня нужна помощь каждого» від 14.12.2022, тривалістю 1 хв. 10 сек., де ОСОБА_6 діючи умисно на шкоду національній безпеці України, розповсюджує інформацію про необхідність збору коштів, підконтрольній ОСОБА_6 , так званій громадянській організації «Народный Фронт в Крыму» для допомоги «кримським військовим» зс рф, добровольцям, мобілізованим, які беруть участь у проведенні «Спеціальної військової операції». З метою збору коштів, ОСОБА_6 на даному відео матеріалі, розмістила посилання у вигляді QR-коду, що містить посилання для переказу коштів. Так, на даному телеграм каналі « Народный Фронт | Республика Крым », під відео файлом «Сьогодня нужна помощь каждого», міститься написи: «Для помощи нашим крымским военнослужащим, мобилизованным и добровольцам в специальной военной операции открыт региональный сбор проекта «Все для Победы» в Крыму. Для этого нужно просто навести камеру на qr код и перевести необходимую сумму»; «Ваши 100,200,1000 рублей станут частью нового квадрокоптера, тепловизора, бинокля и всего того, что реально спасает жизни наших ребят на передовой! Все остальное сделаем мы и обязательно расскажем о каждой собранной и переданной партии!»; «Поможем ребятам вместе, сделаем все для нашей общей Победы!». Таким чином, ОСОБА_6 почала активно використовувати так званий громадянський рух «Народного Фронта в Крыму» для добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів представниками та збройним формуванням держави-агресора.

В подальшому, 07 лютого 2023 року о 08 год. 58 хв., на телеграм сторінці Народного Фронта в Крыму» розміщено інформацію про передачу телевізора особі у військові формі зс рф. Під зазначеним відео міститься наступний текст: Тепловизор у «Змея» и его взвода! Боец по позывному «Змей» записал видео с передовой, в котором сообщил, что тепловизор уже доставлен и реально нужен! Собрать необходимые средства взялась мама бойца вместе с волонтерами группы «СВО защитники», а мы добавили необходимую сумму в рамках проекта «Народный фронт. Всё для победы!». Спасибо всем, кто помогает! Все наши истории помощи крымским ребятам возможны только благодаря вам!. Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, проте не раніше 16.04.2022, ОСОБА_10 , перебуваючи на ТОТ України АР Криму та міста Севастополя, будучи керівником регіонального виконавчого комітету «Народного фронта» в Крыму российского общественного движения «Народный фронт «За россию», активно та публічно розповсюджувала інформацію про необхідність допомоги армії рф у проведенні так званої «специальной военной операции» (далі - СВО) на території України, а також у необхідності захисту півострову Криму від ЗС України.

При цьому, ОСОБА_6 , продовжуючи підтримку президента рф у проведенні так званої «СВО», сприяла становленню окупаційної влади рф на ТОТ України АР Крим та міста Севастополя, приймала участь у проведенні різних публічних заходах з підтримки збройної агресії рф проти України.

Зокрема, зазначено, що на даний час ОСОБА_6 , приймала та приймає участь у проросійських інформаційних передачах на території ТОТ АР Крим та міста Севастополя, метою яких є проведення активної російської пропагандистської діяльності, здійснення впливу на формування інформаційного проросійського простору серед населення АР Крим, а також на суспільну свідомість мешканців АР Крим шляхом просування проросійських наративів, що є складовою частиною внутрішньополітичної стратегії рф на окупованих територіях.

В подальшому, громадянка України ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, проте не раніше 16.04.2022 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на порушення встановлених Конституцією України, законами України і міжнародно-правовими актами територіальної цілісності України і порядку визначення її території, перебуваючи в м. Сімферополі, в ефірі ток-шоу « Интервью 24. ОСОБА_6. Выпуск от 02.03.22.mp4 », опублікованої за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.03.2022 ; « Прайм-тайм. Выпуск от 26.05.2022. ОСОБА_6 », опублікованої за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.05.2022 ; « Ток-шоу «Так или иначе »: всё для фронта, всё для победы ! », опублікованої за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 / а також на сторінці багатоплатформового месенджера «Telegram», а саме « Народный Фронт | Республика Крым », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 розповсюджує інформацію про допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресор, реалізації та підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України - пособництві державі-агресору, умисних діях, спрямованих на допомогу державі - агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.

05.12.2023 року слідчий в особливо важливих справах 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 , за погодженням із начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_9 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4551489) та житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30216781), із забороною розпорядження вказаним майном.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2023 року вказане клопотання слідчого задоволено.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_6 слідчий суддя виходив з наявності передбачених законом підстав для задоволення такого клопотання з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання та запобігання можливості його відчуження.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення, а у випадку застосування такого запобіжного заходу відносно юридичної особи, то застосування арешту майна з даних підстав вважатиметься законним, якщо відносно вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 14.02.2023 року, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання та з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна прийшов до висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_6 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що однією з обов`язкових умов для задоволення клопотання про накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання є наявність обґрунтованої підозри за статтею, санкція якої передбачає конфіскацію майна як виду покарання.

Згідно клопотання про арешт майна та матеріалів, наданих стороною обвинувачення на його обґрунтування вбачається, що ця обов`язкова умова органом досудового розслідування та слідчим суддею дотримана.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_6 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра яка їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132, 170, 172, 173 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст. ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самих злочинів, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу, як накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на вищевказане нерухоме майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, зокрема, ч. 1 ст. 111-2 КК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на майно підозрюваної, з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя накладаючи арешт на майно ОСОБА_6 , діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, оскільки незастосування арешту на вищевказане майно може призвести до подальшого незаконного його відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду щодо конфіскації майна, у зв`язку з чим, посилання апелянта на незаконність ухвали слідчого судді слід визнати безпідставними.

За таких обставин доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна, не є переконливими, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_8 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4551489) та житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30216781), із забороною розпорядження вказаним майном, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

____________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4