Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6948/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/319/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника третьої особи ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №295/6948/24 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.05.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та накладено арешт на банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_1 : банківська картка «Ощадбанку» НОМЕР_2 : блокнот, на обкладинці якою міститься напис «Житомир - місто комфортне для життя», та в якому містяться чорнові записи: банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_3 : банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_4 : банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_5 ; довідка за реквізитами, видану «Приватбанком»; ноутбук «Lenovo» в корпусі чорного кольору, який мас наступні характеристики: Lenovo В570е, Model Name 20173, Mfg Date: 12/09/27. S/N: НОМЕР_6 P/N НОМЕР_7 . MO: WB0209270N; планшет «Lenovo» в корпусі чорного кольору, який має серійний номер: S/N: HAOFF7.BW9 (60) з тріщиною у правому верхньому кутку; блокнот в картонній обгортці білого кольору, в якому наявні чорнові записи: ноутбук «Apple» в корпусі сірого кольору, який знаходиться в чохлі чорного кольору, та який мас наступні характеристики: C02H17V2DJWT; зарядний пристрій до. ноутбуку білого кольору зі шнуром чорного кольору; флешносій в корпусі сірого кольору; планшет «Samsung» в корпусі чорного кольору, який мас наступні характеристики: ІМЕІ 357812/08/412/792/4; мобільний телефон марки «Iphone Apple», моделі «14 Pro Мах». 128 Gb. IMEI НОМЕР_8 . IMEI 2: НОМЕР_9 в корпусі білого кольору та тимчасово позбавити власника та користувачів можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаними речовими доказами.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді про арешт майна та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 про арешт майна ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0002211. При цьому, зазначає, що слідчий суддя залишив поза увагою обставини, на які в судовому засіданні звертав увагу представник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 , так, в клопотанні про накладення арешту на майно від 03.05.2024 старший слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 зазначила, що вищевказані вилучені речі, відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном. Разом з цим, з огляду на те, що ст.237 КПК України врегульовано процедуру проведення такої слідчої дії як огляд місцевості, приміщення, речей та документів, можливо прийти до висновку, що посилання слідчого на положення ч.7 ст.237 КПК України є помилковим і в даному випадку він мав послатися на положення ч.7 ст.236 КПК України (виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи), згідно яких тимчасово вилученим майном вважаються вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу. Крім того, під час розгляду клопотання слідчого та постановлення ухвали від 09.05.2024 слідчий суддя безпідставно взяв до уваги надану слідчим постанову про визнання всіх предметів та речей, вилучених під час проведення 02.05.2024 обшуку в квартирі ОСОБА_9 , які були в користуванні як ОСОБА_9 так і її неповнолітньої дочки Діани, речовими доказами, погодившись з тим, що вилучене майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні. Разом з цим, зважаючи на те, що огляд предметів і речей, вилучених 02.05.2024 під час проведення обшуку в квартирі ОСОБА_9 , органом досудового розслідування до цього часу не проведено, висновки слідчого про те, що вони відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, оскільки являються матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є лише його припущеннями, які не підтверджено належними та допустимими доказами, в тому числі й протоколами огляду речей та документів. Також, вирішуючи питання про арешт майна в частині накладення арешту на ноутбуки " ОСОБА_13 ", "Apple" та планшети " ОСОБА_13 ", "Samsung", слідчий суддя залишив поза увагою й вимоги абз.2 ч.3 ст.170 КПК України щодо арешту комп`ютерних систем. Звертає увагу і на те, що 03.05.2024 органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України трьом особам, до переліку яких ОСОБА_9 не входить, і до цього часу ОСОБА_9 органом досудового розслідування не допитано навіть як свідка у кримінальному провадженні №0002211. Також, слідчий суддя не врахував, що майно, на яке накладено арешт, перебуває у власності добросовісного набувача, так як придбане ОСОБА_9 на законних підставах ще до 2023 року, тобто ОСОБА_9 є добросовісним набувачем вказаного майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 та власника майна ОСОБА_9 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, позицію прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

У відповідності до матеріалів судового провадження №295/6948/24, в провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0002211 від 20.10.2022 за ч.3 ст.332 КК України.

В межах цього провадження 02.05.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучені речі і документи (згідно переліку).

03.05.2024 старша слідча СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 звернулась до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира з відповідним клопотанням про арешт майна у вище зазначеному кримінальному провадженні. За результатами розгляду вище зазначеного клопотання прокурора, слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

Як встановлено апеляційним судом, за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження та оскаржуваного рішення, фактично однією з основних правових підстав для накладання арешту на вищезазначене майно, котре було вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , для слідчого судді став факт вилучення речей, та в подальшому, визначення наявності або відсутності інформації, яка має відношення до даного кримінального провадження, котра здійснюється в тому числі і під час проведення експертизи.

Разом з цим, під час апеляційного розгляду провадження, прокурором зазначено, що на даний час фактично потреба в накладенні арешту на вище зазначене майно (згідно переліку) відпала, всю небідну інформацію органом досудового розслідування, котра об`єктивно стосується обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, вже отримано, вилучене в ОСОБА_9 майно не має доказового значення для досудового розслідування кримінального провадження.

Крім того, апеляційний суд зважає на те, що в клопотанні слідчого про арешт майна взагалі відсутнє будь-яке зазначення про докази, які б підтверджували відношення ОСОБА_9 та її майно до обставин з приводу яких порушено кримінальне провадження вище зазначене кримінальне провадження. В судовому засіданні апеляційного суду прокурором також не було надано доказів на підтвердження обґрунтованості накладення арешту на майно, не надано будь-яких доказів щодо факту причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що на даний час стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України, як і не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи - ОСОБА_9 , про який йдеться в клопотанні.

За встановлених обставин, з урахуванням доводів та доказів сторони захисту, доводи клопотання слідчого свідчать про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна в цій частині, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

При цьому, згідно ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі вилучене майно.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.05.2024, якою накладено арешт на банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_1 : банківська картка «Ощадбанку» НОМЕР_2 : блокнот, на обкладинці якою міститься напис «Житомир - місто комфортне для життя», та в якому містяться чорнові записи: банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_3 : банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_4 : банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_5 ; довідка за реквізитами, видану «Приватбанком»; ноутбук «Lenovo» в корпусі чорного кольору, який мас наступні характеристики: Lenovo В570е, Model Name 20173, Mfg Date: 12/09/27. S/N: НОМЕР_6 P/N НОМЕР_7 . MO: WB0209270N; планшет «Lenovo» в корпусі чорного кольору, який має серійний номер: S/N: HAOFF7.BW9 (60) з тріщиною у правому верхньому кутку; блокнот в картонній обгортці білого кольору, в якому наявні чорнові записи: ноутбук «Apple» в корпусі сірого кольору, який знаходиться в чохлі чорного кольору, та який мас наступні характеристики: C02H17V2DJWT; зарядний пристрій до. ноутбуку білого кольору зі шнуром чорного кольору; флешносій в корпусі сірого кольору; планшет «Samsung» в корпусі чорного кольору, який мас наступні характеристики: ІМЕІ 357812/08/412/792/4; мобільний телефон марки «Iphone Apple», моделі «14 Pro Мах». 128 Gb. IMEI НОМЕР_8 . IMEI 2: НОМЕР_9 в корпусі білого кольору та тимчасово позбавлено власника та користувачів можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаними речовими доказами, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 про накладення арешту на майно вилученого 02.05.2024 під час обшуку, а саме - банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_1 : банківська картка «Ощадбанку» НОМЕР_2 : блокнот, на обкладинці якою міститься напис «Житомир - місто комфортне для життя», та в якому містяться чорнові записи: банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_3 : банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_4 : банківська картка «Приватбанку» НОМЕР_5 ; довідка за реквізитами, видану «Приватбанком»; ноутбук «Lenovo» в корпусі чорного кольору, який мас наступні характеристики: Lenovo В570е, Model Name 20173, Mfg Date: 12/09/27. S/N: НОМЕР_6 P/N НОМЕР_7 . MO: WB0209270N; планшет «Lenovo» в корпусі чорного кольору, який має серійний номер: S/N: HAOFF7.BW9 (60) з тріщиною у правому верхньому кутку; блокнот в картонній обгортці білого кольору, в якому наявні чорнові записи: ноутбук «Apple» в корпусі сірого кольору, який знаходиться в чохлі чорного кольору, та який мас наступні характеристики: C02H17V2DJWT; зарядний пристрій до. ноутбуку білого кольору зі шнуром чорного кольору; флешносій в корпусі сірого кольору; планшет «Samsung» в корпусі чорного кольору, який мас наступні характеристики: ІМЕІ 357812/08/412/792/4; мобільний телефон марки «Iphone Apple», моделі «14 Pro Мах». 128 Gb. IMEI НОМЕР_8 . IMEI 2: НОМЕР_9 в корпусі білого кольору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :