Справа № 184/1667/19
Провадження № 1-кп/0182/80/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2024 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2018 за № 0000907 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Покров, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, з освітою середньою-професійною, не одружений, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

(в режимі ВКЗ з Орджонікідзевського міського суду )

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 6 листопада 2018 року о 01:00 год. перебував на сходинковому майданчику у під`їзді № 2 на поверху № 5 у будинку АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у останнього відбулася сварка із своїм сусідом ОСОБА_7 , в ході якої у неповнолітнього ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

В цей же день і час, знаходячись на сходинковому майданчику у під`їзді № 2 на поверху АДРЕСА_3 , неповнолітній ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного наміру підійшов до ОСОБА_7 та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком у життєво важливий орган - голову, від чого останній впав.

Після чого, в цей же день і час, знаходячись там же, неповнолітній ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно безпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 не менше 20 ударів по тулубу ногами по життєво важливим органам в області живота.

Вказаними навмисними діями неповнолітній ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: гематом та саден волосяної частини голови та обличчя, закритої травми тулубу (грудної клітини та черевної порожнини), яка супроводжувалась розривом кореня брижі та великого сальника і призвело як до внутрішньочеревної, так і позаочеревної кровотечі (наявність крові в черевній порожнині та гематоми позаочеревного простору), лівобічного пневмоторакса, гематом та саден спини.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 129 від 26.03.2019 тілесні ушкодження у вигляді: гематом та саден волосяної частини голови та обличчя відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 129 від 26.03.2019 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми тулубу (грудної клітини та черевної порожнини), яка супроводжувалась розривом кореня брижі та великого сальника і призвело як до внутрішньочеревної, так і позаочеревної кровотечі (наявність крові в черевній порожнині та гематоми позаочеревного простору), лівобічного пневмоторакса, гематом та саден спини відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Своїми умисними діями, які виразилися в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково, суду показав, що потерпілого ОСОБА_7 він раніше не знав. З ним він познайомився 06.11.2018, коли повертався додому приблизно о 21 год. З ОСОБА_7 він зустрівся на сходовому майданчику 5-го поверху під`їзду № 2 буд. АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 там палив цигарку і сам запропонував познайомитися. Сказав, що тільки переїхав в гуртожиток і мешкає в кім. 41. Вони познайомилися і він сказав ОСОБА_7 , що мешкає в кім. 42. Потім ОСОБА_7 запропонував йому випити, він відмовився. Після цього і почалася сварка. ОСОБА_7 обурювався тим, що він є військовим, захищав Україну, а він ОСОБА_3 відмовляється з ним пити. Також ОСОБА_7 намагався силою затягнути його до своєї кімнати, хапав його за руки, тягнув. На сходову площадку вийшла його мати і сказала ОСОБА_7 , що він нікуди з ним не піде і що вона забирає сина. Після чого ОСОБА_7 став виражатися на їх адресу нецензурною лайкою, погрожувати побити матір. ОСОБА_7 хотів вдарити його матір, але він став між ними і розпочалася бійка між ним і ОСОБА_7 . Першим його вдарив ОСОБА_7 кулаком в обличчя, після цього він начав наносити ОСОБА_7 удари кулаками в голову, по тулубу. Але наніс не 20-ть ударів, як вказано у обвинувальному акті, а наніс ударів 10-ть. ОСОБА_7 також наносив йому удари, від яких він впав. Всього ОСОБА_7 також наніс десь 10-ть ударів. Коли він впав, ОСОБА_7 підійшов до нього, нахилився, хотів вдарити, але він підставив ноги і ОСОБА_7 впав поруч з ним. До нього підійшла мати, забрала його і вони пішли до кімнати і зачинили двері. ОСОБА_7 також підвівся і продовжував погрожувати, що він військовий і всіх повбиває. Сварка і бійка були десь 10-15 хвилин. Більше на площадці нікого не було. Мати ударів ОСОБА_7 не наносила, вона лише просила припинити бійку. За допомогою до інших сусідів мати також не зверталася. Через незначний час до них прийшли працівники поліції. Він прокинувся від стуку в двері. Відчинив, вийшов, мати спала і з кімнати не виходила. Працівники поліції запитали його про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , він розповів і вони пішли. На наступний день мати поїхала на заробітки в Польщу, а він з молодшим братом переїхали жити до бабусі. У вчиненому він кається, просить не позбавляти його волі і врахувати, що після цього він більше нічого не вчинив.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікацію і доведеність вини обвинуваченого, при обранні міри покарання просила врахувати, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинуваченому було лише 16-ть років. Він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, активно займався спортом. Відповідно до досудової доповіді орган пробації зазначає, що за результатами оцінки вчинення повторного кримінального правопорушення було виявлено низький рівень ризику вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення. Крім того, після вчинення сплинув тривалий час, протягом якого він не допускав вчинення інших правопорушень, що свідчить про його виправлення. Тому просила застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 її онук. У 2018 році він жив з матір`ю і молодшим братом у гуртожитку по АДРЕСА_4 . Після бійки з ОСОБА_7 06.11.2018 його мати поїхала на заробітки до Польщі, а він з братом переїхав жити до неї. Вважає, що побиття спровокував сам потерпілий, який пропонував неповнолітньому хлопцю вживати алкогольні напої. Онук закінчив навчання в Покровському центрі підготовки і перепідготовки робочих кадрів за спеціальністю електрогазозварник. Зараз працює неофіційно. Шкоду ОСОБА_7 не відшкодовували, тому що той відмовився, хоча вона просила надати номер картки, щоб перерахувати кошти.

Позиція потерпілої

Потерпіла ОСОБА_8 , яку було залучено в якості потерпілої ухвалою суду від 02.08.2021 у зв`язку зі смертю її брата ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд без її участі. При призначенні покарання покладалася на думку прокурора.

Досліджені в судовому засіданні докази

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що обвинуваченого та потерпілого вона знає як сусідів, відносини нормальні. ОСОБА_7 вона знала до того, як він поселився в гуртожитку, бо він колишній чоловік її подруги ОСОБА_10 . Десь у 2018 році вона мешкала на 4-му поверсі другого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_3 мешкали на 5-му поверсі вказаного будинку. У вечірній час вона почула крики на сходовій площадці 5-го поверху, вийшла і побачила там ОСОБА_7 і ОСОБА_3 . Вони спочатку стояли і розмовляли, а потім ОСОБА_3 почав бити ОСОБА_7 . Спочатку руками по голові, тулубу. ОСОБА_7 падав, тоді ОСОБА_3 починав того бити ногами, так декілька разів. Наніс потерпілому багато ударів. Вона говорила ОСОБА_3 , щоб той перестав бити ОСОБА_7 , що вона викличе поліцію, однак останній не реагував. Тому вона спустилася до себе в кімнату і викликала поліцію. Поліція приїхала, опитала її, ОСОБА_3 вона тоді не бачила, а бачила ОСОБА_7 , який говорив, що у нього болить голова, живіт. Пізніше вона стукала до кімнати ОСОБА_7 , щоб, якщо треба, викликати швидку, однак двері їй ніхто не відчинив, хоча у кімнаті були люди, бо вона чула розмови. Тому вона подумала, що у ОСОБА_7 в кімнаті інші сусіди, які за потреби викличуть швидку. Пізніше ОСОБА_7 їй розповів, що в ході розмови з ОСОБА_11 він сказав, що в нього в Німеччині дід, інші родичі, після чого ОСОБА_3 сказав, що він ОСОБА_7 фашист і почав його за це бити. Однак в її присутності ОСОБА_3 не говорив, за що він бив ОСОБА_7 . Чи були ОСОБА_7 і ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння сказати не може. Як їй відомо, ОСОБА_7 не зловживав алкогольними напоями і раніше у нього ні з ким конфліктів не було.

Свідок ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_7 її колишній чоловік, ОСОБА_3 вона раніше не знала. У листопаді 2018 року до неї подзвонила її колишня сусідка ОСОБА_9 і сказала, що ОСОБА_7 у лікарні у тяжкому стані. Хоча вони перед цим вже півроку разом не жили, вона пішла у лікарню. Там лікар їй сказав, що потрібно робити операцію, написав перелік ліків, яких вона купила та передала. Після того, як ОСОБА_7 зробили операцію і він відійшов від наркозу, її пустили до нього. Коли вона запитала, що сталося, ОСОБА_7 їй розповів, що він тільки переїхав в цей гуртожиток, до нього приходили гості з роботи, потім він курив у під`їзді з сусідом. Коли він сказав, що у нього дід у Німеччині, сусід почав його бити руками, ногами. У ОСОБА_7 все тіло було в синцях. ОСОБА_3 погрожував ОСОБА_7 , щоб той не писав заяву до поліції, однак вона його заставила звернутися до поліції. Після операції стан ОСОБА_7 не покращився, він продовжував лікуватися, спочатку в лікарні м. Дніпро, а потім поїхав в м. Харків, де також лікувався. Із-за цього він не міг працювати, вважав, що нікому не потрібний, що він втомився постійно приймати ліки і в березні 2021 року покінчив життя самогубством. Шлюб між ними був розірваний за заявою ОСОБА_7 , так як він хотів отримати кімнату у гуртожитку. Припинили вони шлюбні відносини тому, що ОСОБА_7 почав зловживати алкогольними напоями.

Свідок ОСОБА_12 поліцейський Покровського відділу поліції НВП ГУНП в Дніпропетровській області показав, що восени 2018 р. десь о 22-23 год. на робочий планшет надійшло повідомлення, що за адресою АДРЕСА_2 потерпілий отримав тілесні ушкодження. Повідомлення було від сусідки. Вони з напарником ОСОБА_13 поїхали на місце. Побачили потерпілого ОСОБА_7 , який сидів на сходах, на обличчі були тілесні ушкодження. Потерпілий був трохи напідпитку. Він розповів, що його побив сусід, конфлікт почався із-за фашистської свастики. Вони запитали у ОСОБА_7 чи треба йому викликати швидку і чи буде він писати заяву. ОСОБА_7 відповів, що не буде. Сусідка також вийшла і розповідала, що ОСОБА_7 бив ОСОБА_3 , але куди точно він вже не пам`ятає. Також вони ходили до ОСОБА_3 , який підтвердив, що між ними була словесна перепалка і він пару разів вдарив потерпілого. Чи був ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння він сказати не може. Оскільки потерпілий не бажав писати заяву, вони поїхали. Пізніше він дізнався, що потерпілий написав заяву, бо його стан погіршився і він потрапив у лікарню.

Свідок ОСОБА_13 також поліцейський Покровського відділу поліції НВП ГУНП в Дніпропетровській області показав, що восени 2018 р. у нічний час вони з напарником ОСОБА_12 поїхали на виклик, який надійшов від сусідки, що у під`їзді № 2 буд. АДРЕСА_2 молодий хлопець б`є чоловіка. На 5-мі поверсі вказаного під`їзду вони побачили потерпілого ОСОБА_7 , який сидів на сходах, тримався за голову, на обличчі у якого були тілесні ушкодження, обличчя було припухле. Потерпілий був у стані оп`яніння і не міг пояснити, що сталося. Він покликав сусідку, яка здійснила виклик. Вона розповіла, що бачила як хлопець б`є потерпілого, вона бачила нанесення 3-х ударів по обличчю, зробила зауваження, однак хлопець її «послав». ОСОБА_7 сказав, що його побив сусід ОСОБА_14 із-за фашистської свастики, що була на стіні. Також вони ходили до ОСОБА_3 , який пояснив, що ОСОБА_7 його покликав вживати алкогольні напої, але він відмовився, а потім, коли вони пішли покурити на сходову площадку, ОСОБА_7 побачив на стіні фашистську свастику і із-за цього почався конфлікт і він пару разів вдарив потерпілого. Запаху алкоголю він від ОСОБА_3 не чув. Вони запитали у ОСОБА_7 чи треба йому викликати швидку і чи буде він писати заяву. ОСОБА_7 відповів, що не буде, сам поговорить з хлопцем. Після цього вони допомогли ОСОБА_7 дійти до дверей кімнати і уїхали.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_3 він не знає, а з ОСОБА_7 вони раніше разом працювали. У листопаді 2018 року ОСОБА_7 попросив його та брата ОСОБА_16 допомогти йому перевезти речі, бо він переїжджав з орендованої квартири до кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_2 . Десь після 19 год. вони з братом допомогли погрузити речі, потім сходили в магазин, купили горілку і поїхали у гуртожиток. Там допомогли вигрузити речі, а потім посиділи у ОСОБА_7 десь 35-40 хв., вживали горілку, випили вдвох десь по 100 грам, брат не пив, горілка у ОСОБА_7 ще залишалася. Десь о 21 год. ОСОБА_7 проводив їх на зупинку. Коли вони уходити тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не було, на стан здоров`я той не скаржився. Вони були в кімнати лише втрьох, нікого стороннього не було. Через день на роботі він дізнався, що ОСОБА_7 хтось побив. ОСОБА_7 був не конфліктний, щоб у нього на роботі були якісь конфлікти, він не чув. Але ОСОБА_7 випивав, за що його вигнали з роботи.

Письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася та визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000907:

- протокол проведення слідчого експерименту від 24.01.2019, в ході якого свідок ОСОБА_9 за участю понятих розповіла про обставини вчиненого злочину, а саме: приблизно о 23.00 год. 05.11.2018 вона знаходилася у себе вдома за адресою: АДРЕСА_5 . Почула якийсь шум у під`їзді та вийшла у під`їзд і піднялася на один поверх вище, де побачила, що на сходинковому майданчику, а саме на підлозі лежав ОСОБА_7 на спині обличчям до верху. Біля нього стояв ОСОБА_3 , який ногами наносив удари по тулубу ОСОБА_7 , а саме в область живота. Ударів було приблизно 20. Також він бив його в область правої щелепи та по всьому обличчю. Після чого вона сказала ОСОБА_3 «навіщо він б`є ОСОБА_7 .?», на що ОСОБА_3 сказав « ОСОБА_7 договорився». Свідок показала механізм спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено фото-таблиця. (а.п. 61-65);

- висновок експерта (додатковий) № 180 від 06.04.2019, згідно якого: механізм спричинення виявлених у ОСОБА_7 , 1986 року народження тілесних ушкоджень не суперечить механізму у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 (а.п. 79);

- висновок експерта № 129 від 26.03.2019, згідно якого: у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по даним медичних документів встановлені тілесні ушкодження у вигляді - закритої травми тулубу (грудної клітини та черевної порожнини), яка супроводжувалась розривом кореня брижі та великого сальника і призвело як до внутрішньочеревної так і позаочеревної кровотечі (наявність крові в черевній порожнині та гематоми позаочеревного простору), лівобічного пневмоторакса, гематом та саден спини (форма, кількість, точна локалізація в медичних документах не вказані). Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). По даним медичних документів у нього встановлені тілесні ушкодження у вигляді - гематом та саден волосяної частини голови та обличчя (форма, кількість, точна локалізація в медичних документах не вказані). Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному обстежуваним. (а.п. 88-91);

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.05.2019, в ході якого потерплий ОСОБА_7 за участю понятих показав та детально розповів про обставини вчиненого стосовно нього злочину, а саме спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Показав механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Зауважень та доповнень від учасників не надходило. До протоколу огляду долучено оптичний диск з відеозаписом проведеної слідчої дії та фото-таблиця. (а.п. 109-114);

- висновок експерта (додатковий) № 242 від 15.05.2019, згідно якого: механізм спричинення виявлених у ОСОБА_7 , 1986 року народження тілесних ушкоджень не суперечить механізму у протоколі слідчого експерименту за участю самого потерплого ОСОБА_7 від 03.05.2019. (а.п. 117).

Оцінка доказів судом

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Хоча обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав лише частково, однак суд вважає, що його вина доведена у повному обсязі.

Зокрема, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив факт виникнення конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_7 . Також, підтвердив факт нанесення ударів потерпілому. Однак вказав, що наніс не 20-ть ударів, як вказано у обвинувальному акті, а наніс ударів 10-ть.

Як убачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 24.01.2019 з участю свідка ОСОБА_9 та фото-таблиці до нього, то остання вказала про спричинення потерпілому приблизно 20-ти ударів, показала механізм нанесення ударів обвинуваченим. У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що обвинувачений наніс потерпілому багато ударів. Наведені показання повністю відповідають і узгоджуються з висновками судових експертів, які підтверджують характер тілесних ушкоджень у потерпілого, можливість їх заподіяння, в тому числі, за умов, вказаних як самими потерпілим так і свідком ОСОБА_9 .

Під час судового розгляду даного кримінального провадження були встановлені та підтверджені об`єктивні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , інкримінованого злочину, обставини вчинення зазначеного злочину, ступінь реалізації злочинних намірів обвинуваченого та наслідки їх вчинення.

Так, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час допиту в судовому засіданні, щодо нанесення меншої кількості ударів потерпілому, суд вважає їх неспроможними, оскільки вони є такими, що не відповідають встановленим по справі обставинам.

Жодних даних про те, що потерпілий міг отримати зазначені у висновку експерта тілесні ушкодження за інших обставин сторонами суду не надано і в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, вони передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Статтю 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до тексту досудової доповіді, яка була складена на підставі ухвали суду і проти якої не заперечував обвинувачений та його законний представник, обвинувачений ОСОБА_3 має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення його без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України та встановлення обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 121 КК України), яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Також суд враховує обставини вчинення злочину та особу винного.

Так, ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.п. 153), навчався у Держаному професійно-технічному навчальному закладі «Покровський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» за спеціальністю «електрогазозварник; електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах», за місцем навчання зарекомендував себе задовільно (а.п. 149). Проходив практику на підприємстві МКП «Покровводоканал», де зарекомендував себе як відповідальний, дисциплінований працівник. Відрахований з Держаного професійно-технічного навчального закладу «Покровський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» за сімейними обставинами (виїзд за межі країни) (а.п. 159). Має постійне місце проживання (а.п. 145). Обвинувачений ОСОБА_3 виховується бабусею. Його мати проживає за кордоном. ОСОБА_3 створені задовільні умови для проживання та навчання, оскільки згідно акту обстеження умов проживання, помешкання 2-х кімнатна квартира, в одній кімнаті проживає бабуся, в іншій ОСОБА_14 з братом. Створені умови: є диван та ліжка, шафи, стіл для навчання та стіл комп`ютерний, телевізор. Бабуся забрала онуків з гуртожитку у свою 2-х кімнатну квартиру, контроль бабусі відчувається. Проживає ОСОБА_3 разом з братом у бабусі. Зареєстровані ОСОБА_3 з братом у гуртожитку (а.п. 136). Згідно інформації про стан виховання, навчання та розвитку дитини ОСОБА_3 , останній систематично відвідує навчальний заклад, стосунки з бабусею задовільні, бабуся намагається приймати участь у вихованні та навчанні, бабуся співпрацює з педагогами, хлопець потребує постійного педагогічного нагляду (а.п. 135).

На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, фтизіатра обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 156), тому може повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Судом відповідно до ст. 66 КК України встановлено обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України), визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України) та вчинення правопорушення в неповнолітньому віці (п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України).

З урахуванням визнання обвинуваченим вини, надання показань як на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду, хоча і з розбіжностями щодо кількості нанесених ударів потерпілому, самоосудом своєї поведінки, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім є додатковою гарантією для дитини, яка опинилася у конфлікті із законом.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Ураховуючи всі обставини справи, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 судимості не має, вчинив тяжкий злочин, обставини справи, щире каяття обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України, і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину і полягає у передбаченому законом обмеженні прав та свобод обвинуваченого.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, який було ним у подальшому уточнено про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 17 536 грн. 46 коп. та заподіяної моральної шкоди в розмірі 400 000 грн. 00 коп.

Потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 10.03.2021.

ОСОБА_8 є рідною сестрою померлого ОСОБА_7 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

Ухвалою суду від 02.08.2021 ОСОБА_8 , як рідну сестру померлого ОСОБА_7 було залучено в якості потерпілої, оскільки вона подала заяву про залучення її до провадження як потерпілої.

В судові засідання потерпіла ОСОБА_8 не з`являлася, надала суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд без її участі. У заяві вказала, при призначенні покарання врахувати думку прокурора. З приводу того чи підтримує вона позовні вимоги померлого ОСОБА_7 , свою думку ОСОБА_8 не висловила.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно ч. 1 ст. 326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник, законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.

Суд звертає увагу на ту обставину, що потерпілою ОСОБА_8 не надано суду доказів прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_8 є рідною сестрою ОСОБА_7 . Однак, факт вказаного споріднення не є підставою вважати ОСОБА_8 спадкоємцем ОСОБА_7 без надання відповідних доказів, і не свідчить про прийняття останньою спадщини у встановленому Законом порядку.

Так, наприклад, у матеріалах справи є копія свідоцтва про народження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є сином померлого.

В цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміються фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК України передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди.

Враховуючи викладене, суд залишає цивільний позов ОСОБА_7 без розгляду.

Разом з цим, суд роз`яснює, що у відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вирішення питання про запобіжний захід

Стосовно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого наразі закінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів

Речові докази відсутні.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1