Справа № 521/1890/24
Номер провадження:1-кп/521/1292/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2024 року м. Одеса
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебуває зазначене кримінальне провадження, судовий розгляд триває, судом здійснюється дослідження доказів у кримінальному провадженні.
Прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 без зміни раніше визначеного розміру застави, оскільки строк тримання під вартою спливає. Клопотання обгрунтовує тяжкістю висунутого обвинувачення та наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначивши, що більш м`який запобіжний захід не зможе зебезпечити належну процесуаьну поведінку обвинуваченого. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину щодо збуту наркотичної речовини, яку він саме здійснював за місцем свого проживання. Оскількі останній не має постійного офіційного джерела доходу, то зможе продовжити свою злочинну діяльність.
Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на відсутність наведених ризиків та наявність постійного місця проживання у обвинуваченого, який раніше не судимий. Обвинувачений має хвору матір похилого віку, яка потребує допомоги, тому просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням його під вартою у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши думки сторін, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Під час розгляду клопотання оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинувачених.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. При цьому суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання, соціальні зв`зки із своєю матір`ю, але їх наявність у обвинуваченого не може виключити ризику його ухилення, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інший злочин або продовжити злочин, у якому обвинувачується.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять рокі.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та відсутні підстави для обрання стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного зходу.
При цьому суд відхиляє посилання сторони захисту на необхідність обвинуваченого доглядати свою хвору матір похилого віку, оскільки суду не надано відомостей, що остання за станом здоров`я потребує стороннього догляду саме з боку обвинуваченого, останній не визнавася опікуном, особою яка доглядає батьків похилого віку, тощо, та під час розгляду клопотання обвинувачений зазначив, що крім нього у його матері є старший син - його рідний брат, доросла онука, яка має вже свою малолітню дитину, а отже матір обвинуваченого має інших близьких осіб крім обвинуваченого.
Таким чином суд приходить до висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
До обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був дієвим важелем для процесуального впливу на поведінку останнього.
Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинуваченого без зміни визначеного розміру застави, що буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та тяжкості висунутого йому обвинувачення і зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 176,177, 183, 193,194, 196 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб до 19 липня 2024 року включно без зміни визначеного розміру застави.
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1