У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кс/308/3629/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000092 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 лютого 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою АДРЕСА_2 раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України,-

встановив:

19 червня 2024 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000092 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 лютого 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчим відділом СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000092 від 20.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України.

Досудовим розслідуванням зокрема встановлено, що ОСОБА_4 , будучи призначеним на посаду начальника міськрайонного управління Держкомзему у місті Тячів і Тячівському районі Закарпатської області Наказом Головного управління Держкомзему в Закарпатській області від 13.12.2010 року №219-к,будучи згідно ст.25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 із подальшими змінами (чинними на час вчинення кримінального правопорушення) державним службовцем, який відповідно до ст.10 даного Закону зобов`язаний: додержуватись Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до його компетенції; недопущенні порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на нього службових обов`язків, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, являючись службовою особою, наділеною повноваженнями погоджувати планово картографічні матеріали та підписувати державні акти про право власності на вказані земельні ділянки, несучи персональну відповідальність за погоджені ним документи, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок передачі земельних ділянок, які відносяться до земель лісового фонду, діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, з метою вчинення умисних тяжких злочинів проти власності та у сфері службової діяльності, які в розумінні ст.45 КК України віднесені до корупційних, направлених на незаконне заволодіння прав власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 0,3454 га.

ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника міськрайонного управління Держкомзему у місті Тячів і Тячівському районі Закарпатської області в порушення своїх посадових обов`язків, щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель відповідно до Закону України «Про державний контроль за використання та охорону земель», що зазначено в підпункті 33 пункту 4 Положення «Про управління Держкомзему в місті Тячів та Тячівському районі Закарпатської області», затвердженого Наказом Держкомзему №585 від 04.08.2010, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, несучи персональну відповідальність за підписані ним документи, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для інших фізичних осіб, діючи всупереч вимогам ст.14 Конституції України, ст.141 та ст.143 Земельного кодексу України, а також рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005, в період з 23 листопада 2011 року по 13.02.2012 року скоїв кримінальне правопорушення, направлених на незаконне позбавлення права постійного користування державному лісогосподарському підприємству «Брустурянський лісгосп» (Тячівський район, с. Лопухово, вул. Партизанська, 1, землями державної власності загальною площею 0,3454 га, яка, перебувала у користуванні вищевказаного державного лісогосподарського підприємства, що в подальшому призвело до спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом інтересам держави внаслідок передачі їх у власність фізичним особам.

З метою забезпечення незаконного переходу права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення та подальшу незаконну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,3454 га. для особистого селянського господарства в с. Лопухово, Тячівського району, умисно, усвідомлюючи, що земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( АДРЕСА_3 , будучи обізнаними про місце їх розташування, а саме їх розміщення в межах земель вказаного підприємства і щодо них чинним законодавством передбачений особливий режим передачі у приватну власність, маючи у розпорядженні місцевий фонд документації із землеустрою, затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюються використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, діючи умисно, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди для інших фізичних осіб, в порушення вимог ч.5 ст.116, ч.6, ч.7 ст.118, ч.6 ст.186-1, ч.4 ст.122, ст.141 Земельного кодексу України, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, про те в період з 23 листопада 2011 року по 28.02.2012 року, перебуваючи в своєму робочому кабінеті, розташованого за адресую АДРЕСА_4 , підписав та засвідчив відтиском печатки довідку про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки (згідно форми 6-ЗЕМ) №564 від 28.02.2012 року, акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, акт передачі межових знаків на зберігання, ситуаційний план земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки відносно земельної ділянки з кадастровим номером №:08:001:0016, яка в подальшому, відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій», слугували підставою для передачі у приватну власність громадян земельної ділянки та видачі відповідного державного акту на право власності земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3454 га, при цьому відповідно до висновку земельно-технічної експертизи вказана земельна ділянка накладаються на земельні ділянки, які перебувають у користуванні державного лісогосподарського підприємства «Брустурянський лісгосп».

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника міськрайонного управління Держкомзему у місті Тячів і Тячівському районі Закарпатської області в порушення своїх посадових обов`язків, щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель відповідно до Закону України «Про державний контроль за використання та охорону земель», що зазначено в підпункті 33 пункту 4 Положення «Про управління Держкомзему в місті Тячів та Тячівському районі Закарпатської області», затвердженого Наказом Держкомзему №585 від 04.08.2010, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, несучи персональну відповідальність за підписані ним документи, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди для інших фізичних осіб, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні державному лісогосподарському підприємству «Брустурянський лісгосп», будучи обізнаними про місце їх розташування, а саме їх розміщення в межах земель вказаного підприємства і щодо них чинним законодавством передбачений особливий режим передачі у приватну власність, діючи всупереч вимогам ст.14 Конституції України, ст.141 та ст.143 Земельного кодексу України, рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005, на підставі виданого головою Тячівської РДА розпорядження № 831 від 15.02.2011 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки» підписав та засвідчив відтиском печатки вихідну земельно-кадастрову інформацію: довідку про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки (згідно форми 6-ЗЕМ) №564 від 28.02.2012 року, акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, акт передачі межових знаків на зберігання, ситуаційний план земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки.

В подальшому на підставі вище вказаних ОСОБА_4 документів головою Тячівської РДА видано розпорядження № 78 від 13.02.2012 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки», видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3454 га серії ЯК №379569 від 11.06.2012, яким передав у приватну власність громадянину ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером №:08:001:0016 площею 0,3454 га для ведення особистого селянського господарства на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги», внаслідок чого вказана земельна ділянка вибула з власності держави в особі державного лісогосподарського підприємства «Брустурянський лісгосп».

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №СЕ-19/107-21/9197-ЗТ від 29.12.2021 земельної ділянки орієнтовною площею 0,3454 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :08:001:0016), що розташована на території Лопухівської сільської ради, урочище «Луги», накладається на земельну ділянку надану у постійне користування державному лісогосподарському підприємству «Брустурянський лісгосп».

Згідно висновку судової оціночно-земельної експертизи №СЕ-19/107-22/4740-ОЗ від 15.07.2022 ринкова вартість земельної ділянки площею 0,3454 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :08:001:0016), що розташована на території Лопухівської сільської ради урочище «Луги», становила 293 356, 60 грн.

Таким чином, своїми умисними діями начальник міськрайонного управління Держкомзему у місті Тячів і Тячівському районі Закарпатської області ОСОБА_4 без проведення передбаченої ст.141 Земельного кодексу України відповідної процедури припинення права користування користувачем незаконно передав у власність ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровими номерами :08:001:0016 площею 0,3454 га, вартістю 293 356,60 гривень, що у двісті п`ятдесят разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинили тяжкі наслідки інтересам держави.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, а саме зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе та іншої фізичної і юридичної особи, використання службовою особою влади, всупереч інтересам служби, що завдало тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам, а також інтересам юридичної особи.

Крім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника міськрайонного управління Держкомзему у місті Тячів і Тячівському районі Закарпатської області, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні державному лісогосподарському підприємству «Брустурянський лісгосп», будучи обізнаними про місце їх розташування, а саме їх розміщення в межах земель вказаного підприємства і щодо них чинним законодавством передбачений особливий режим передачі у приватну власність, будучи службовою особою, діючи умисно, всупереч вимогам статей 92, 141,143 Земельного кодексу України, без відома і згоди державного лісогосподарського підприємства «Брустурянський лісгосп», у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, про те в період з 23 листопада 2011 року по 28.02.2012 року, перебуваючи в своєму робочому кабінеті, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , вчинив службове підроблення, тобто підписав та засвідчив відтиском печатки завідомо неправдиві офіційні документи у проекті землеустрою із відведення земельної ділянки у власність, а саме: довідку про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки (згідно форми 6-ЗЕМ) №564 від 28.02.2012 року, акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, акт передачі межових знаків на зберігання, ситуаційний план земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки відносно земельної ділянки з кадастровим номером №:08:001:0016, які в подальшому слугували підставою для передачі у приватну власність громадян земельної ділянки та виданні незаконного відповідного державного акту про право власності земельної ділянки площею 0,3454 га на території Лопухівської сільської ради урочище «Луги» на громадянину ОСОБА_7 , за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 несучи персональну відповідальність за внесення відомостей до офіційних документів, на підставі виданого головою Тячівської РДА розпорядження № 831 від 15.02.2011 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки», достовірно знаючи та усвідомлюючи, що земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні державному лісогосподарському підприємству «Брустурянський лісгосп», будучи обізнаними про місце їх розташування, а саме їх розміщення в межах земель вказаного підприємства, підписав та засвідчив відтиском печатки вихідну земельно-кадастрову інформацію: довідку про кількісні та якісні характеристики земельної ділянки (згідно форми 6-ЗЕМ) №564 від 28.02.2012 року, акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, акт передачі межових знаків на зберігання, ситуаційний план земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки, зазначивши в них завідомо неправдиві відомості про категорію земель, а саме, землі сільськогосподарського призначення. На підставі виданого головою Тячівської РДА розпорядження № 78 від 13.02.2012 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки» видав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3477 га серії ЯК №379569 від 11.06.2012, яким передав у приватну власність громадянину ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номером №:08:001:0016для ведення особистого селянського господарства на території Лопухівської сільської ради в урочищі «Луги».

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №СЕ-19/107-21/9197-ЗТ від 29.12.2021 земельної ділянки орієнтовною площею 0,3454 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :08:001:0016), що розташована на території Лопухівської сільської ради, урочище «Луги», накладається на земельну ділянку надану у постійне користування державному лісогосподарському підприємству «Брустурянський лісгосп».

Згідно висновку судової оціночно-земельної експертизи №СЕ-19/107-22/4740-ОЗ від 15.07.2022 ринкова вартість земельної ділянки площею 0,3454 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :08:001:0016), що розташована на території Лопухівської сільської ради урочище «Луги», становила 293 356, 60 грн.

Таким чином, своїми умисними діями начальник міськрайонного управління Держкомзему у місті Тячів і Тячівському районі Закарпатської області ОСОБА_4 внісши завідомо неправдиві відомості до офіційних документів незаконно передав у власність ОСОБА_7 земельну ділянку з кадастровим номерам :08:001:0016 площею 0,3454 га, вартістю 293 356, 60 гривень.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - службове підроблення, тобто складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

31 травня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема вилученою документацією, а саме матеріалами технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянок в натурі (на місцевості) за кадастровими номерами :08:001:0016, висновком земельно-технічної експертизи, висновком оціночно-земельної експертизи, висновком почеркознавчої експертизи.

Слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений нею злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, які інкримінуються підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає меті, з якою він застосовується.

Взявши до уваги зазначені вище обставини, неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашній арешт, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, вважаючи заявлені прокурором ризики не доведеними. Разом з тим подав письмові пояснення, згідно яких просить у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Підозрюваний підтримав думку свого адвоката, та надав пояснення аналогічні по суті та за змістом до пояснень свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

31 травня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Тобто, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Згідно зі ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п.1, 3, ч.1 ст.177 КПК, а саме:

- переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що за злочини які інкримінуються ОСОБА_4 , що передбачені ч.2 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років тому існують ризики, що ОСОБА_4 не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним. Крім того, ОСОБА_4 , має два діючих паспорта для виїзду за кордон.

- ОСОБА_4 в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих серед працівників Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області. У кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані як свідки Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, а тому сторона обвинувачення, враховуючи службове становище відповідно до займаної посади підозрюваного не виключає можливості вчинення ним безпосередньо чи за посередництва інших осіб, з метою уникнення кримінальної відповідальності, спроб незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

-щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то слідчий суддя вважає такі недоведеними та жодним чином не обґрунтованими, оскільки стороною обвинувачення не наведено жодних реальних доказів на підтвердження вказаного ризику та відомостей про інші імовірні спроби/дії підозрюваного допустити поза процесуальну поведінку.

Згідно з ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

У судовому засіданні з розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд врахував наявність ризиків, передбачених пунктами ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 характеризуючі особу підозрюваного дані, а саме: наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, оскільки є одруженим, на утриманні має трьох дітей, відсутні судимості.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що у клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суддя приходить висновку, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнута шляхом застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 16 серпня 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає, а саме АДРЕСА_1 Поле без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до ГУ ДМС України в Закарпатській області свій паспорт, паспорти, якщо їх декілька для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії зазначеної ухвали встановити до 16 серпня 2024 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на процесуального прокурора у вказаному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 24 червня 2024 року о 13 год. 30 хв..

Слідчий суддя ОСОБА_1