Cправа № 333/4827/24
Провадження № 1-кс/333/1608/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Осокорівка, Нововоронцовського району, Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, в кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001040 від 26 грудня 2023 року, за участі прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі лейтенант Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , звернувся до слідчого суді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначив, що зібраними під час досудового розслідування доказами (повідомлення про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення від 06.11.2023 з додатками, яке надійшло з військової частини НОМЕР_1 ; показаннями свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які пояснили обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності) встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, який є особливо тяжким злочином.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Слідчий та прокурор під час розгляду клопотання його підтримали та просять задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наполягаючи на тому, що слідчий і прокурор не довели наявність ризиків, про які зазначили в клопотанні, підозрюваний не збирається впливати на свідків чи вчиняти інше кримінальне правопорушення, переховуватися від слідства чи суду та буде вчасно виконувати процесуальні обов`язки, а тому для забезпечення їх виконання можна не має потреби обирати запобіжний захід.

Розглянувши дане клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.10.2023 № 292, ОСОБА_4 з 14.10.2023 вважається таким, що вибув на лікування до Військового госпіталю (Військова частина НОМЕР_2 ) військово-медичного клінічного центру Східного регіону.

Згідно з інформацією, викладеній у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 20884 від 18.10.2023, що видана КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР, ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.10.2023 до 18.10.2023.

Так, 19.10.2023, ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, будучи зобов`язаним з`явитися до місця служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, не з`явився до місця служби з лікувального закладу, тобто до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 розташованих у АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцеперебування до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв до 24.05.2024 року, коли був доставлений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.05.2024 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі лейтенантом Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання наявності підстав для застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що з наданих та досліджених матеріалів, встановлено наявність достатніх даних, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, що кваліфікується, як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, який є особливо тяжким злочином, за скоєння якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого злочину, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_4 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме не з`явився до місця служби з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_3 в умовах воєнного стану, яке по своїй суті являється переховуванням від військового командування та правоохоронних органів.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем Збройних Сил України, і у разі не застосування запобіжного заходу пов`язаного з позбавленням волі має повернутися до місця служби, де в разі наявного бойового розпорядження може бути відряджений до зони бойових дій де є можливість здійснити спробу залишити підконтрольну ЗСУ територію України під час безпосереднього виконання своїх обов`язків військової служби з метою уникнення настання кримінальної відповідальності та його ув`язнення на підставі вироку суду.

Зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_4 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на свідків, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому слід враховувати, що відповідно до норм КПК України, допит свідків має також проводитися під час судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, необхідно взяти до уваги, що підозрюваний є військовослужбовцем, у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства.

Зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 являється військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може повторно покинути місце служби, чим фактично вчинить нове кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

Тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, варто зазначити, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_4 задля нівелювання ризиків можливості переховуватися від суду і слідства, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 буде саме тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі ухвалення вироку, наслідки злочину, а саме, зниження бойової готовності підрозділу, в умовах воєнного стану та обороноздатності України, підрив військової дисципліни та надання негативного прикладу протиправної поведінки військовому підрозділу, в цілому, в час протистояння відкритій агресії російської федерації, внаслідок нез`явлення до місця служби з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, слідчий суддя вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_4 не можливо, оскільки, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193-194, 196, 205 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 липня 2024 року включно, з утриманням в установі виконання покарань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 26 липня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений 28.05.2024 року о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1