ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/694/24 Справа № 243/1922/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінальної справи № 14-43918 на підставі постанови прокурора Центрально-Міської прокуратури м. Горлівка від 03.06.2010 року Першою горлівською державною нотаріальною конторою 04.06.2010 року, реєстраційний номер № 9898754,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

До слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_6 з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінальної справи № 14-43918 на підставі постанови прокурора Центрально-Міської прокуратури м. Горлівка від 03.06.2010 року Першою горлівською державною нотаріальною конторою 04.06.2010 року, реєстраційний номер № 9898754.

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2024 рокуу задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінальної справи № 14-43918 на підставі постанови прокурора Центрально-Міської прокуратури м. Горлівка від 03.06.2010 року Першою горлівською державною нотаріальною конторою 04.06.2010 року, реєстраційний номер № 9898754 відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що ухвала слідчого судді незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що фактично відносно нього не існує жодного кримінального провадження, в якому він має статус підозрюваного/обвинуваченого. Крім того, звертає увагу, що наразі Центрально-Міська прокуратура м. Горлівки не функціонує, а наявні в її провадженні кримінальні справи з 2014 року перебувають на окупованій території. Зауважує, що понад 14 років його майно перебуває під арештом, що порушує його право мирно володіти майном. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити та скасувати арешт, накладений в рамках кримінальної справи № 14-43918 на підставі постанови прокурора Центрально-Міської прокуратури м. Горлівка від 03.06.2010 року Першою горлівською державною нотаріальною конторою 04.06.2010 року, реєстраційний номер № 9898754.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_6 надав заяву, в якій підтримав свою апеляційну скаргу, просив розглянути його апеляційну скаргу за його відсутності.

Прокурор надав заяву, в якій просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, апеляційну скаргу розглянути за його відсутності.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали по розгляду клопотання ОСОБА_6 слідчим суддею, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Якщо використовувати сутнісний підхід до визначення характеру рішень щодо арешту майна під час кримінального провадження, то ухвалою про скасування арешту майна слідчий суддя припиняє дію попередньої ухвали про арешт і фактично відмовляє у продовженні раніше накладеного арешту на майно, і, навпаки, відмовляючи у скасуванні арешту майна, суддя фактично продовжує дію попередньої ухвали про арешт майна. Тому, незважаючи на різні назви рішень щодо арешту майна, що зумовлюється тим, що одні з них є первісними, а інші наступними, вони всі стосуються одного і того ж питання і тягнуть за собою подібні правові наслідки для права на мирне володіння майном.

Оскільки ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, слід дійти висновку, що положення ч. 1 ст. 309 КПК України у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК України передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду у справі № 569/19829/21 від 23.01.2024 року.

Частиною 1 ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що в рамках кримінальної справи № 14-43918 на підставі постанови прокурора Центрально-Міської прокуратури м. Горлівка від 03.06.2010 року Першою горлівською державною нотаріальною конторою 04.06.2010 р. реєстраційний номер № 9898754 накладено арешт на майно ОСОБА_6 .

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу).

Так, ч. 1 ст. 174 КПК України встановлює, що арешт майна може бути скасовано ухвалою слідчого судді за клопотанням, в тому числі іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОЗІ проти Сполученого Королівства" [Agosi v. United Kingdom, 24/10/1986, A108]). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994) заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування. Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Питання тривалості обмеження права на мирне володіння майном оцінюється судом з урахуванням практики ЄСПЛ. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Колегією суддів встановлено, що з моменту накладення арешту на майно ОСОБА_6 будь-якого обвинувачення йому висунуто не було. Крім того згідно облікових даних систем МВС судимості щодо нього відсутні.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та необхідності скасування накладеного арешту на майно за таких підстав.

Як вбачається з листа Донецької обласної прокуратури № 07-1896 вих-21 від 08.12.2021 р. Генеральним прокурором, на виконання вимог Закону, 23 вересня 2015 року видано наказ № 77ш, згідно якого, у зв`язку із утворенням 15.12.2015 року місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Донецької області, у тому числі виключено штатний розпис прокуратури м. Горлівки та прокуратури Центрально-Міського району м. Горлівки. Станом на теперішній час прокуратура м. Горлівки та прокуратура Центрально-Міського району м. Горлівки не існують.

Крім того, згідно листа Донецької обласної прокуратури № 31-3696-21 від 10.11.2023 року всі облікові матеріали, наглядові провадження, матеріали перевірок в порядку ст. 97 КПК України (в редакції 1960 року), кримінальні справи/провадження, залишились в адміністративних будівлях на тимчасово окупованій території Донецької області, у тому числі міст Донецька та Горлівки, у зв`язку із чим запитувана інформація в Донецькій обласній прокуратурі відсутня. З огляду на викладене немає можливості перевірити факт перенесення кримінальної справи № 14-43918 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З огляду на викладене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства прав та недоторканість права власності, з метою припинення необгрунтованого обмеження прав особи на користування майном, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна ОСОБА_6 , накладеного в рамках кримінальної справи № 14-43918 на підставі постанови прокурора Центрально-Міської прокуратури м. Горлівка від 03.06.2010 року Першою горлівською державною нотаріальною конторою 04.06.2010 р., реєстраційний номер № 9898754.

При цьому колегія суддів зауважує, що у разі об`єктивних відомостей про наявність критеріїв, передбачених ст. 170 КПК України щодо вказаного майна сторона обвинувачення має право звернутися в порядку ст. 170 КПК України з клопотанням про арешт майна, надавши слідчому судді належні та допустимі докази приналежності майна ОСОБА_6 до злочинної діяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 170, 172, 303, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.03.2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити та скасувати арешт, накладений в рамках кримінальної справи № 14-43918 на підставі постанови прокурора Центрально-Міської прокуратури м. Горлівка від 03.06.2010 року Першою горлівською державною нотаріальною конторою 04.06.2010 року, реєстраційний номер № 9898754.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: