ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 12 січня 2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Пригоже, Барвінківського району Харківської області, громадянина України, маючого середню освіту, на утримані неповнолітніх дітей не маючого, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 24.11.2017 Краматорським міським судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки, 11.09.2018 Краматорським міським судом скасовано відбування з покаранням та направлено для фактичного відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнився 31.12.2020 на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізьської області умовно-достроково на невідбутий термін 9 місяців 28 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2023 року, приблизно о 10 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 прийшли за місцем мешкання матері ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та її співмешканця ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою святкування дня народження ОСОБА_8 . Перебуваючи в кухні вищезазначеної квартири, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з дня нагоди дня народження ОСОБА_8 , стали вживати спиртні напої.

В цей же день, приблизно о 17 годині 00 хвилин, під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 прослідували у коридор, розташований у приміщенні вищевказаної квартири, де ОСОБА_5 підійшовши до стоячого поруч ОСОБА_9 та не бажаючи настання його смерті, умисно наніс останньому один удар кулаком правої рук в область обличчя.

Не утримавши рівновагу від сили нанесеного удару, ОСОБА_9 впав на підлогу, а ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_9 та умисно наніс йому взутими у взуття ногами не менше 7 ударів в область обличчя та голови, не менше одного удару в область шиї та не менше одного удару в область грудної клітини ліворуч.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер у лікарні м.Краматорська.

В результаті умисних, противоправних, злочинний дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді поєднана тупа травма тіла: закрита черепно-мозкова травма: множинні садна, синці та забійні рани обличчя, забої м`яких тканин волосяної частини голови (синці на спинці носа з переходом на повіки обох очей, крововиливи у м`які покрови голови в лівій скронево-тім`яно-потиличній та правій тім`яно-скроневій областях (2), дифузні крововиливи в склеру обох очей, забійні рани слизових оболонок верхньої (2) та нижньої (1) губ, садна та забійні рани в області нижньої щелепи з обох боків (2), підборіддя (1), множинні перелами кісток лицьового черепа (оскольчаті перелами кісток носу, виличних кісток, верхньої щелепи та нижньої щелепи в області лівого кута), забій головного мозку (великовогнищеві субарахноїдальні крововиливи, множинні дрібно-вогнищеві крововиливи у речовину головного мозку переважно в стовбурові відділи). Вищевказана черепно-мозкова травма утворилась незадовго до госпіталізації в наслідок дій твердих предметів (не менш як від 7-8 травмуючих дій) та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення; тупа травма шиї: синець на передній поверхні шиї, перелом підязикової кістки та щитоподібного хряща, великовогнещеві крововиливи у м`язи шиї, корінь язика та слизові оболонки голосової щілини. Вищевказана тупа травма шиї утворилася незадовго до госпіталізації можливо й в наслідок від одноразової дії твердого предмету та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення; тупа травма грудної клітини: садно та сінець лівої ключиці, переломи 1,2 ребер ліворуч по навколохребтовій лінії. Вищевказана травма утворилась незадовго до госпіталізації в наслідок одноразової дії твердого тупого предмету в область лівої ключиці та має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою «тривалий розлад здоров`я», строком понад три тижні (більш як 21 день). Будь-яких інших тілесних ушкоджень при дослідженні його трупа не виявлено. Вірогідність утворення даних тілесних ушкоджень при впадінні з висоти власного зросту виключається.

Смерть ОСОБА_9 настала в наслідок аспірації крові в дихальні шляхи з розвитком механічної асфіксії після спричинення йому множинних переломів лицевого черепу, які супроводжувались кровотечею із заковтуванням та вдиханням крові на тлі сильного алкогольного сп`яніння, коли ОСОБА_9 найбільш ймовірно був розташований в положенні лежачі на спині обличчям до гори, про що свідчать: самі ушкодження, наявність крові в горлянці, трахеє та бронхах всіх калібрів, в шлунку, асфіксичні ознаки (гостра емфізема легень, множинні субплевральні дрібно-вогнищеві крововиливи).

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України не визнав та пояснив, що 12 січня 2023 року він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , святкували день народження ОСОБА_8 . Окрім них, на дні народженні були ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та її співмешканець ОСОБА_9 . Святкували день народження на кухні, вживаючи спиртні напої. Під час святкування ОСОБА_7 повідомила, що вагітна, однак, мабуть, цього ніхто не почув. Обвинувачений та ОСОБА_9 періодично виходили палити цигарки, де останній почав цікавитись у обвинуваченого де він працює. Потім ОСОБА_9 став упереджено ставитись до обвинуваченого, а саме ображати та чіплятись до нього. Ближче до 16-17 години почали розходитись. Обвинувачений запропонував ОСОБА_7 піти додому, після чого ОСОБА_9 запросив його вийти у коридор. Після того як він разом із ОСОБА_9 вийшли у коридор, останній вдарив його. В цей час ОСОБА_7 спробувала їх розняти, але ОСОБА_8 відтягнула її. Потім ОСОБА_7 все ж таки спробувала розняти його та ОСОБА_9 , але останній ударом відштовхнув її. Від зазначеного удару-поштовху ОСОБА_7 впала. Обвинувачений відразу почав захищати ОСОБА_7 та почав наносити удари ОСОБА_9 , а саме 3-4 удари в область обличчя. Після чого обвинувачений пішов. Коли уходив, ОСОБА_9 лежав на підлозі. Після того як ОСОБА_9 впав, обвинувачений вже його не бив. Тяжкі тілесні ушкодження наносити ОСОБА_9 не хотів. Вважає свої дії перевищенням мір свого захисту та захисту своєї вагітної співмешканки ОСОБА_7 .

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, його вина підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 12 січня 2023 року вона разом із ОСОБА_5 була запрошена на святкування дня народження її мати ОСОБА_8 . Окрім них, на дні народження були присутні співмешканець її мати - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Під час святкування, вживали алкогольні напої. Під час святкування ОСОБА_9 почав чіплятись до ОСОБА_5 та провокувати. Казав йому, що ОСОБА_5 ніхто та нічого не вміє. Єгор реагував на це спокійно. Потім ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вийшли у коридор, де останній вдарив ОСОБА_14 в область обличчя. Свідок почала їх рознімати, однак ОСОБА_9 штовхнув її, внаслідок чого вона впала. Бійка продовжилась, під час якої ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наносили один одному удари. Після бійки свідок разом з обвинуваченим пішли. Покинувши квартиру, обвинувачений поїхав додому на таксі, а свідок повернулась забрати речі. Коли уходили, ОСОБА_9 намагався піднятись. Свідок також зазначила, що була на 12 тижні вагітності від ОСОБА_5 . Однак після удару ОСОБА_9 вагітність була перервана. ОСОБА_9 знала як агресивного чоловіка.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснив, що 12 січня 2023 року ОСОБА_8 та ОСОБА_17 запросили його на день народження. Він прийшов на день народження разом із ОСОБА_18 приблизно об 11-12 годині. На той час там вже були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Потім прийшли ОСОБА_7 з ОСОБА_5 . Під час святкування всі вживали алкогольні напої, а саме горілку. Будь-яких конфліктів під час застілля при свідку не відбувалось. Приблизно о 17 годині свідок пішов додому. Потім до нього подзвонили поліцейські та запросили приїхати у відділення поліції де він дізнався про бійку. За вагітність ОСОБА_7 нічого не казала. Під час святкування, остання вживала алкогольні напої. ОСОБА_9 був не конфліктною людиною.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що 12 січня 2023 року у себе вдома святкувала свій день народження. На святкуванні були її співмешканець ОСОБА_9 , донька ОСОБА_7 та її цивільний чоловік ОСОБА_5 , ОСОБА_10 . Під час святкування вживали алкогольні напої, а саме горілку. Потім між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 почались словесні конфлікти. Коли почався конфлікт, у квартирі перебувало чотири особи свідок, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Через деякий час конфлікт загострився та між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 почалась бійка. Як ОСОБА_5 наносив ОСОБА_9 удари свідок не бачила, оскільки ОСОБА_7 затягла її до кухні. Самої бійки свідок також не бачила. Після того як свідок зайшла у коридор, ОСОБА_9 стояв у крові, а ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вже не було. Потім ОСОБА_9 впав на підлогу. Щоб під час суперечки ОСОБА_9 штовхав ОСОБА_7 не бачила. Стосунки між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 були гарними. Агресії у ОСОБА_9 після вживання алкогольних напоїв не було. Про вагітність ОСОБА_7 свідок не знала. В подальшому ОСОБА_19 їй сказала, що зробила аборт, однак їй не відома чи їздила ОСОБА_19 на наступний день до Харкова.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснив, що працює лікарем-травматологом в КНП№3 МЛ м.Краматорську. 12 січня 2023 року здійснював реанімаційні заходи ОСОБА_9 , який без свідомості та множинними забоями був доставлений у травмпункт швидкою допомогою. Реанімаційні заходи не допомогли, в наслідок чого було констатовано клінічну смерть ОСОБА_9 .

Допитаний у судовому засіданні в якості експерта ОСОБА_20 суду пояснив, що працює у Краматорському відділені СМЕ Донецького обласного бюро. З 13 січня по 09 лютого 2023 року проводив експертизу №27, вході якої провів судово-медичну експертизу трупа гр. ОСОБА_9 . В ході проведення вищезазначеної експертизи було встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала в наслідок аспірації крові в дихальні шляхи з розвитком механічної асфіксії після спричинення йому множинних переломів лицевого черепу, які супроводжувались кровотечею із заковтуванням та вдиханням крові на тлі сильного алкогольного сп`яніння, коли потерпілий найбільш ймовірно був розташований в положенні лежачі на спині обличчям до гори, про що свідчать: самі ушкодження, наявність крові в горлянці, трахеє та бронхах всіх калібрів, в шлунку, асфіксичні ознаки (гостра емфізема легень, множинні субплевральні дрібно-вогнищеві крововиливи), виявлення етилового спирту при судово-токсикологічному дослідженні в концентрації 2,80%о в крові та 4,72%о у сечі. Чи міг ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлювати свої дії, до його компетенції не входить, у зв`язку із чим таке питання йому не ставилось та їм не досліджувалось. Щодо наявності у ОСОБА_9 алкогольної жирової дистрофії печінки зазначив, що така патологія печінки відношення до настання смерті немає.

Провина обвинуваченого також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 12.01.2023 та ілюстративною таблицею до нього у квартирі АДРЕСА_3 , в ході якого на підлозі в коридорі були вилучені сліди бурого кольору;

Протоколом огляду місця події від 12.01.2023 та фото таблицею до нього у травматологічному відділенні КНП №3 МЛ м.Краматорськ, де перебував труп ОСОБА_9 ;

Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 №27 від 13.01.2023, відповідно до якого при експертизі біло виявлено поєднану тупу травму тілу: закрита черепно-мозкова травма: множинні садна, синці та забійні рани обличчя, забої м`яких тканин волосяної частини голови (синці на спинці носа з переходом на повіки обох очей, крововиливи у м`які покрови голови в лівій скронево-тім`яно-потиличній та правій тім`яно-скроневій областях (2), дифузні крововиливи в склеру обох очей, забійні рани слизових оболонок верхньої (2) та нижньої (1) губ, садна та забійні рани в області нижньої щелепи з обох боків (2), підборіддя (1), множинні перелами кісток лицьового черепа (оскольчаті перелами кісток носу, виличних кісток, верхньої щелепи та нижньої щелепи в області лівого кута), забій головного мозку (великовогнищеві субарахноїдальні крововиливи, множинні дрібно-вогнищеві крововиливи у речовину головного мозку переважно в стовбурові відділи). Вищевказана черепно-мозкова травма утворилась незадовго до госпіталізації в наслідок дій твердих предметів (не менш як від 7-8 травмуючих дій) та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення, тупа травма шиї: синець на передній поверхні шиї, перелом підязикової кістки та щитоподібного хряща, великовогнещеві крововиливи у м`язи шиї, корінь язика та слизові оболонки голосової щілини. Вищевказана тупа травма шиї утворилася незадовго до госпіталізації можливо й в наслідок від одноразової дії твердого предмету та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» в момент їх спричинення, тупа травма грудної клітини: садно та сінець лівої ключиці, переломи 1,2 ребер ліворуч по навколохребтовій лінії. Вищевказана травма утворилась незадовго до госпіталізації в наслідок одноразової дії твердого тупого предмету в область лівої ключиці та має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою «тривалий розлад здоров`я», строком понад три тижні (більш як 21 день). Будь-яких інших тілесних ушкоджень при дослідженні його трупа не виявлено. Вірогідність утворення даних тілесних ушкоджень при впадінні з висоти власного зросту виключається. Смерть ОСОБА_9 настала в наслідок аспірації крові в дихальні шляхи з розвитком механічної асфіксії після спричинення йому множинних переломів лицевого черепу, які супроводжувались кровотечею із заковтуванням та вдиханням крові на тлі сильного алкогольного сп`яніння, коли потерпілий найбільш ймовірно був розташований в положенні лежачі на спині обличчям до гори, про що свідчать: самі ушкодження, наявність крові в горлянці, трахеє та бронхах всіх калібрів, в шлунку, асфіксичні ознаки (гостра емфізема легень, множинні субплевральні дрібно-вогнищеві крововиливи), виявлення етилового спирту при судово-токсикологічному дослідженні в концентрації 2,80%о в крові та 4,72%о у сечі.

Протоколом огляду чоловічого кросівка на праву ногу за участю свідка ОСОБА_7 від 13.01.2023 та фото таблицею до нього, яка пояснила, що цей кросівок належить ОСОБА_5 та саме у нього останній був взутий 12.01.2023 під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_21 ;

Протоколом огляду чоловічого кросівка на праву ногу за участю свідка ОСОБА_8 від 13.01.2023 та фото таблицею до нього, яка пояснила, що цей кросівок належить ОСОБА_5 та саме у нього останній був взутий 12.01.2023 під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_21 ;

Протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023 за участю свідка ОСОБА_8 та відеозаписом до нього, в ході якого остання вказала на обставини та механізм нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_21 та показала як ОСОБА_5 наносив взутою у кросівок ногою 5-7 ударів по обличчю та 5-7 ударів в область грудної клітини, лежачому на підлозі ОСОБА_9 ;

Висновком експерта №9 від 10.02.2023, відповідно до якого враховуючи характер і локалізацію ушкоджень у ОСОБА_21 , не виключена можливість їх утворення за обставинами, на які вказала свідок ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту;

Протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023 за участю свідка ОСОБА_7 та відеозаписом до нього, в ході якого остання вказала, що не бачила хто, як та куди наносив удари під час бійки між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , однак бачила, як ОСОБА_9 після бійки лежав на підлозі в коридорі у крові. Також під час слідчого експерименту ОСОБА_7 зазначила, що додому ОСОБА_5 прийшов в одному кросівку;

Висновком експерта №353/534-БД від 03.02.2023, відповідно до якого в зразку крові, висушеному на марлі ОСОБА_9 були виявлені тільки ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що вказує на приналежність його крові до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

Висновком експерта №353/535-БД від 03.02.2023, відповідно до якого кров підозрюваного ОСОБА_5 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023 за участю ОСОБА_5 та відеозаписом до нього, на якому останній зазначив, що не пам`ятає як відбулась бійка, однак пам`ятає, що після конфлікту ОСОБА_9 лежав на спині в коридорі та на обличчі у нього була кров. Після цього він вийшов з квартири в одному кросівку та без куртки. Викликав таксі та поїхав додому. Джинси та футболка були у крові.

У судових дебатах захисник обвинуваченого заявив клопотання про визнання відеозйомки проведення слідчого експерименту від 13.01.2023 за участю ОСОБА_5 недопустимим доказом через неможливість його перегляду у судовому засіданні з першого разу.

Вирішуючи клопотання захисника про визнання відеозйомки проведення слідчого експерименту від 13.01.2023 за участю ОСОБА_5 недопустимим доказом, суд зазначає наступне.

Вищезазначений відеозапис є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки від 13.01.2023, проведеного за участю ОСОБА_5 , на якому зафіксовано проведення слідчого експеременту. Дані, зазначені у протоколі проведення вищезазначеного слідчого експерименту повністю збігаються із відеозаписом, який був переглянутий у судовому засіданні. Будь-яких зауважень щодо наявності невідповідностей між цим відеозаписом та протоколом проведення слідчого експерименту від 13.01.2023, проведеного за участю ОСОБА_5 під час його перегляду у судовому засіданні сторони не заявляли. Крім того, зазначений відеозапис, відповідно до ч.2 ст.240 КПК України, є необов`язковим додатком до протоколу проведення слідчого експерименту та має на меті лише фіксування проведення слідчого експерименту на відео носій.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання відеозйомки проведення слідчого експерименту від 13.01.2023 за участю ОСОБА_5 недопустимим доказом.

У судових дебатах захисник обвинуваченого також зазначив, що в обвинувальному акті зазначено, що у ОСОБА_21 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень. Разом із цим не зазначено, що такий умисел був спрямований на спричинення саме тяжких тілесних ушкоджень. Враховуючи відсутність в обвинувальному акті посилання на умисел обвинуваченого на спричинення ОСОБА_21 саме тяжких тілесних ушкоджень, ч.2 ст.121 КК України не може бути до нього застосована, оскільки погіршує становище обвинуваченого. Також зазначив, що саме ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_5 вийти у коридор, що також спростовує версію по реалізацію умислу обвинуваченого. Також згідно обвинувального акту, обвинувачений наносив ОСОБА_21 удари взутими у взуття ногами, однак на кухні всі сиділи без взуття. Коли обвинувачений взувся стороні обвинувачення також не відомо. При цьому покинув квартиру обвинувачений без взуття. Таким чином, невстановлена в обвинувальному акті суб`єктивна сторона ч.2 ст.121 КК України та не доведена поза розумним сумнівом під час судового розгляду, спростована як показами так і фактами (удар ОСОБА_9 вагітної цивільної дружини обвинуваченого - ОСОБА_7 , що підтверджено фактом переривання вагітності наступного дня з відповідною довідкою, агресивністю потерпілого, станом його сп`яніння, титул майстру спорту з дзюдо). На думку захисника в даному випадку обвинувачений ОСОБА_5 сприйняв дії ОСОБА_9 як загрозу своєму життю та життю своєї ненародженої дитини та здійснював необхідну оборону.

Крім того зазначив, що згідно обвинувального акта обвинувачений покинув квартиру без взуття, однак наносив удари у взутті, що, на думку захисника, є неможливим.

З приводу вищезазначеної позиції захисника суд зазначає наступне.

Нанесення ОСОБА_5 ОСОБА_9 ударів ногою, взутою у кросівок, підтверджується протоколами огляду чоловічого кросівка на праву ногу, проведеними за участю свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 13 січня 2023 року а також слідчим експериментом, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 13 січня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Отже, сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

При розгляді справ цієї категорії необхідно також з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому, згідно ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається лише умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.

Отже, для вирішення питання щодо знаходження ОСОБА_5 в стані необхідної оборони, або перевищення її меж необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

При цьому у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Тому розмежування складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України від інших здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, для чого слід досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті.

При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя, обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину, локалізації тілесних ушкоджень, поведінки обвинуваченого стосовно потерпілого до та після вчинення злочину.

Під час судового розгляду судом встановлено, що дії ОСОБА_5 мали активний характер та були протиправними, оскільки під час конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , останній умисно наніс лежачому на підлозі ОСОБА_9 не менше 7 ударів ногами в область обличчя та голови, не менше одного удару в область шиї, та не менше одного удару в область грудної клітини ліворуч.

При цьому, лежачий на підлозі ОСОБА_9 будь-якої загрози для ОСОБА_5 та ОСОБА_7 нести не міг. ОСОБА_5 міг спокійно покинути приміщення, однак не дивлячись на це, продовжив завдавати лежачому на підлозі ОСОБА_9 удари у життєво важливі органи і вже після цього покинув місце події, не викликавши швидку допомогу.

Між цими діями ОСОБА_5 , які виразились в умисному нанесенні ОСОБА_9 взутими у взуття ногами не менше 7 ударів в область обличчя та голови, не менше одного удару в область шиї, та не менше одного удару в область грудної клітини ліворуч, і їх наслідками у вигляді заподіяння останньому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, існував прямий причинний зв`язок, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 №27 від 13.01.2023. Після нанесення удару потерпілому, ОСОБА_5 місце події покинув, швидку допомогу не викликав.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію та характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_5 , умисно завдаючи удари ногами та руками у життєво важливі органи, свідомо припускав настання тяжких наслідків. При чому тяжкість цих наслідків у його свідомості не було конкретизовано. У такому випадку є всі підстави констатувати наявність непрямого умислу в діях ОСОБА_5 , щодо спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження. Щодо спричинення смерті потерпілому, то в діях ОСОБА_5 , має місце необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості. При цьому, нанесення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 через поштовх останнім цивільної дружини обвинуваченого - ОСОБА_7 , не може бути кваліфіковано як необхідну оборону з підстав, викладених судом вище.

Отже, зазначені обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_5 саме ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та не можуть бути кваліфіковані як необхідна оборона, а твердження обвинуваченого та його захисника про необхідну оборону суд сприймає як обрану позицію захисту, спрямовану на ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпіломуОСОБА_9 , ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, непрацевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рецидив злочинів.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.121 КК України, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, що на теперішній час відповідає меті забезпечення виконання призначеного вироком суду покарання. Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід обмежений у часі датою набрання чинності вироку, після чого підлягає скасуванню. Строк відбування покарання рахувати з 12 січня 2023 року.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100,124,370,373,374,376,394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 9(дев`ять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 12 січня 2023 року, зарахувавши у строк остаточно призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19 січня 2023 року на змиви РБК з підлоги у коридорі, чоловічі кросівки, 3 відбитки папілярних візерунків з скляних чарок на кухні, вилучені 12.01.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 та білу футболку з речовиною бурого кольору, сині джинсові штани з речовиною бурого кольору, лівий кросівок різнокольоровий (темно-синій з сірою та червоними вставками) з речовиною бурого кольору, які вилучені в ході протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину у ОСОБА_5 скасувати.

Речові докази: змиви РБК з підлоги у коридорі, чоловічі кросівки, вилучені 12.01.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 та білу футболку з речовиною бурого кольору, сині джинсові штани з речовиною бурого кольору, лівий кросівок різнокольоровий (темно-синій з сірою та червоними вставками) з речовиною бурого кольору знищити;

три відбитки папілярних візерунків з скляних чарок на кухні залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження;

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1