Єдиний унікальний номер № 273/2117/22
Провадження № 1-кп/0285/196/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі колегії: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторони та інші учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

потерпіла ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференціі кримінальне провадження № 0000605 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 125 КК України,-

встановив:

07 вересня 2022 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , завдав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

Протягом другої половини дня 07 вересня 2022 року ОСОБА_6 перебуваючи за вищевказаною адресою, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та її сином ОСОБА_8 вживали алкогольні напої. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у зв`язку із взаємними обвинуваченнями у вчиненні насильства відносно ОСОБА_9 , що мало місце в минулому, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 стався конфлікт у формі сварки, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Після конфлікту ОСОБА_8 ліг на ліжко у кімнаті вищезазначеного будинку та заснув.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_8 , ОСОБА_6 взяв у руки сокиру, яку мав у власному господарстві, та підійшов до ліжка, на якому лежав ОСОБА_8 .

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_6 умисно, зі значною силою прикладання, наніс один удар обухом сокири в ліву скроневу ділянку голови ОСОБА_8 .

Внаслідок нанесеного ОСОБА_6 удару обухом сокири, потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: рани в тім`яній ділянці зліва, вдавлено-осколкового перелому лівої тім`яної кістки з переходом лінійних переломів на ліву тім`яну кістку навколо, ліву вискову кістку та велике крило клиноподібної кістки зліва, епідуральної гематоми лівої тім`яної ділянки, забою головного мозку.

В цей же час, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , будучи виявленим на місці вчинення злочину матір`ю потерпілого ОСОБА_9 , перебуваючи в кімнаті будинку за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою залякування останньої, вирішив умисно спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , без відриву в часі, тримаючи у лівій руці сокиру, ОСОБА_6 наніс із незначною силою обухом сокири один удар ОСОБА_9 у вискову ділянку голови. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді: рани в ділянці лівої брови з синцем у лівій лобно-висково-скуловій та навколоочній ділянці, яке належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Посилався на те, що потерпілого бачив вдруге в житті. Розенталь ОСОБА_10 - син його співмешканки, прийшов до них із двома племінниками, принесли алкогольні напої, які вони спільно розпили. Племінники поїхали додому. ОСОБА_6 відомо, що потерпілий ОСОБА_8 колись (за декілька років до того) спалив будинок матері. Під час спільного вживання алкогольних напоїв потерпілий просив у неї пробачення за те, що зробив. ОСОБА_6 пішов спати. Через деякий час потерпіла його розбудила. Вийшов, побачив сокиру. На запитання прокурора обвинувачений пояснив, що дати, коли приїжджав ОСОБА_10 , не пам`ятає. Подія була за адресою: АДРЕСА_1 . Він проживав разом з ОСОБА_11 у даному будинку на протязі тривалого часу. За весь час її син ОСОБА_10 прийшов до них вдруге. Того дня вони разом випили 1 літр горілки. Племінники з собою принесли 1 літр вина, яке також розпили. Коли пішли племінники, ОСОБА_12 пішов спати у спальню, а він у кухню. Розбудила його співмешканка ОСОБА_13 . Він удари сокирою ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не наносив. Потерпілі сказали неправду. Вину заперечує. На запитання захисника обвинувачений пояснив, що між ліжком, де він спав, та ліжком, де став ОСОБА_10 , відстань три метри. Він сокирою користувався кожен день. Того дня не пам`ятає чи брав її. ОСОБА_14 постійно знаходилася у сараї на подвір`ї, за чотири метри до будинку. У сараї складає дрова, які рубає сокирою. Будинок складається з двох частин, його частина опалюється дровами. Розенталь ОСОБА_13 також користувалася сокирою, рубала дрова. Їжу готувала на дровах. Того дня ОСОБА_13 готувала їжу. Сокиру у будинок вони не заносили. До події сокиру у будинку не бачив. Розенталь ОСОБА_13 його розбудила та повідомила, що приїхала поліція. Коли його поліція виводила з будинку, ОСОБА_10 знаходився ще у будинку. Раніше ОСОБА_11 застосовувала до нього насильство, якось вона вдарила його ножем та порізала сухожилля на пальцях руки.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_6 , його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями, даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_9 , яка повідомила, що 07.09.2022 зустріла свого сина ОСОБА_8 , в якого напередодні ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із племінниками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В подальшому всі пішли до помешкання ОСОБА_17 , з яким на той час спільно проживала. Будучи вдома по провулку АДРЕСА_1 син та ОСОБА_18 вживали алкоголь, особисто випила пиво. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не пили. У подальшому ОСОБА_18 із сином пішли ще по горілку, повернувшись було видно, що вони ще десь вживали алкоголь. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 допомагали їй зібрати квасолю в городі поруч з будинком. Коли вони повернулися, ОСОБА_19 з ОСОБА_21 сказали ОСОБА_10 , що необхідно їхати, на що син сказав, що залишиться. Вирішила провести племінників, коли повернулася стала дозбирувати квасолю та гриби, і почула голосний крик сина Мам. Забігши до будинку, побачила, що син в крові лежить, а поряд стоїть ОСОБА_18 . Почала кричати, що викличе поліцію. Відчула удар у ліву сторону голови у скроню, втратила свідомість, прийшовши до тями, виповзла із будинку та пішла до ОСОБА_22 , якій розповіла, що ОСОБА_23 убив сина, і необхідно викликати поліцію. Щодо міри покарання просила суворо не карати. На запитання адвоката повідомила, що ОСОБА_6 у той день рубав дрова сокирою, яким чином вона опинилася у будинку їй не відомо, особисто вона її не брала та нікуди не заносила;

- показаннями, даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_8 , який повідомив, що 07.09.2022 вирішив приїхати до матері з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 . У магазині в селі купили алкоголь та продукти харчування, пішли до будинку ОСОБА_6 та по дорозі зустріли ОСОБА_11 . Розпивали алкоголь, був сильно п`яним. Того ж дня з ОСОБА_6 ходили до магазину, де ще купили горілку. Залишився ночувати. Далі мати десь пішла, залишилися з ОСОБА_6 удвох. Запитав останнього, чи можна переночувати. ОСОБА_6 погодився. Заснув на ліжку біля вікна. Прокинувся, коли відчув сильний удар у голову. Побачив ОСОБА_6 , який стояв біля нього з сокирою, лезом донизу, закричав. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду;

- показаннями, даними у судовому засіданні свідком ОСОБА_24 , двоюрідною сестрою обвинуваченого, яка показала, що ОСОБА_11 прийшла до неї після 16 чи 17 години та сказала, що ОСОБА_23 зарубав її Пашку. Попросила викликати поліцію. Також сказала, що ОСОБА_23 і її вдарив по голові. Крові (рани у ОСОБА_11 ) не бачила, але побачила кров на кофті. Не може сказати, чи була ОСОБА_13 в стані алкогольного сп`яніння. Викликала поліцію. У швидку не телефонувала. ОСОБА_11 пішла до будинку ОСОБА_6 після виклику поліції. Сама свідок туди не ходила. За яких обставин все сталося, не питала. ОСОБА_25 вона не знає;

- показаннями, даними в судовому засіданні свідкомОСОБА_15 , племінником ОСОБА_25 , який повідомив, що приїхали у гості до ОСОБА_11 з її сином та ОСОБА_26 . Під час розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_27 та ОСОБА_28 був конфлікт щодо матері, оскільки остання скаржилась сину, що ОСОБА_23 її б`є. ОСОБА_10 казав ОСОБА_23 , що так робити не можна. ОСОБА_15 спиртне не вживав. Через деякий час він із ОСОБА_21 пішли додому, ОСОБА_12 залишився, захотів там переночувати. На наступний день дізнався, що сталося з ОСОБА_28 ;

- показаннями, даними в судовому засіданні свідкомОСОБА_29 , який повідомив, що 07.09.2022 разом із ОСОБА_28 та ОСОБА_15 приїхали до матері ОСОБА_25 у гості. По дорозі в магазині купили пляшку горілки. Спиртне вживали ОСОБА_18 та ОСОБА_12 . ОСОБА_11 казала сину, що ОСОБА_18 її б`є. ОСОБА_12 говорив ОСОБА_6 , щоб так не робив. Згодом він з ОСОБА_19 залишили місце проживання ОСОБА_13 , а ОСОБА_12 залишився ночувати;

- показаннями даними у судовому засіданні свідком ОСОБА_30 , яка повідомила, що обвинуваченого знає близька 30 років, односельці, спілкувалися нечасто. Випадків, щоб ОСОБА_6 когось побив, не було. Того дня ОСОБА_18 і ОСОБА_12 купували в магазині горілку, кількість не пам`ятає. Поводили себе спокійно. В стані сп`яніння не перебували. Того ж вечора в магазин приходила ОСОБА_11 , також купувала горілку. Про подію дізналася від односельців;

- рапортом №13105 від 07.09.2022,відповідно до якого заявниця ОСОБА_24 повідомила, що декілька хвилин тому звернулася мешканка села ОСОБА_13 , яка мала сліди крові на тілі та повідомила, що декілька хвилин тому її співмешканець ОСОБА_6 сокирою зарубав сина ОСОБА_10 та попросила викликати поліцію;

- рапортом №13118 від 07.09.2022,відповідно до якого надійшло повідомлення закладу охорони здоров`я про те, що доставлено ОСОБА_8 з рубаними ранами голови, у свідомості;

- рапортом №13123 від 07.09.2022, відповідно до якого надійшло повідомлення закладу охорони здоров`я про те, що у лікарню у м. Баранівка доставлено ОСОБА_9 із тілесними ушкодженнями рубаною раною лівої височної ділянки, спричинених сокирою;

- протоколом огляду місця події від 07.09.2022 з фототаблицею до нього, за адресою : АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксовано слідову інформацію на місці скоєння злочину та вилучено відповідні змиви, вирізи, сокиру;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_6 спричинив заявниці тілесні ушкодження;

- висновком судово-медичного експерта №441 від 03.10.2022, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді рани в ділянці лівої брови з синцем в лівій лобно-висково-скуловій та навколоочній ділянці утворились від дії тупого (их) предмета (ів) давністю можливо 07.09.2022, належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ці тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися і від одноразової травмуючої дії, можливо за обставин, вказаних обстежуваною;

- протоколом проведення слідчого експерименту із фототаблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_9 від 14.09.2022, відповідно до якого потерпіла відтворила обставини виявлення сина ОСОБА_10 в крові, над яким стояв ОСОБА_6 та подальшого спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 сокирою;

- висновком судово-медичного експерта №442 від 03.10.2022, відповідно до якого не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , описаних у висновку експерта № 441 від 20.09.2022, внаслідок дій ОСОБА_6 , які продемонстровані та зазначені під час проведення слідчого експерименту 14.09.2022;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_8 від 18.10.2022, який відобразив обставини та локалізацію спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- висновком судово-медичного експерта №514 від 31.10.2022, відповідно до якого в наданій медкарті стаціонарного хворого ОСОБА_8 описано такі тілесні ушкодження:

а) відкрита черепно-мозкова травма: рана в тім`яній ділянці зліва, вдавлено-осколковий перелом лівої тім`яної кістки з переходом лінійних переломів на ліву тім`яну кістку навколо, ліву вискову кістку та велике крило клиноподібної кістки зліва, епідуральна гематома лівої тім`яної ділянки, забій головного мозку, вони утворились від дії твердого тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею за механізмом удару/стискання/, давністю можливо 07.09.2022, належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; ці тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитися від одної травмуючої дії;

б) садна на кистях, ділянці підборіддя та волосистій частині голови /чисельні// згідно опису в медкарті/, вони утворились від дії тупого (их) предмета (ів) за механізмом удару/стискання, тертя/ не більше ніж 5-12 діб до моменту надходження ОСОБА_8 в лікарню, належать до легких тілесних ушкоджень; встановити більш точно давність їх утворення та більш конкретне розташування на тілі ОСОБА_8 немає можливості через відсутність у медкарті детального опису характеру саден та їх більш конкретної локалізації; ці тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитися не менш ніж від 3-4 травмуючих дій;

- висновком експерта №СЕ-19/106-22/11299-БД від 15.11.2022, відповідно до якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. Кров ОСОБА_6 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0.1. У представленому на експертизу змиві з гострої частини сокири виявлено кров людини. При серологічному дослідженні об`єкта встановлено наявність антигенів А та Н ізосерологічної системи АВ0, які притаманні особі (особам) з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0 та можуть походити від ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_6 виключається. У разі походження крові в одних і тих же слідах за рахунок змішування від кількох осіб вони можуть походити від осіб з групами крові 0 (І) та А (ІІ) (як з супутнім антигеном Н так і без нього) ізосерологічної системи АВО, в даному випадку також не виключаються домішки крові від ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_6 виключається;

- висновком експерта №СЕ-19/106-22/11301-БД від 15.11.2022 відповідно до якого на представлених на експертизу змивах з підлоги виявлено кров, що належить людині. При серологічному дослідженні об`єкта виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи АВ0, які притаманні особі (особам) з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. У разі походження крові в одних і тих же слідах за рахунок змішування від кількох осіб вони можуть походити від осіб з 0 (І) та А (ІІ) (як з супутнім антигеном Н так і без нього). Виявлена кров на змиві може походити від ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_6 виключається;

- висновком експерта №СЕ-19/106-22/11308-БД від 16.11.2022, відповідно до якого на представленому на експертизу змиві з підлоги з речовиною бурого кольору виявлено кров людини. При серологічному дослідженні об`єкта встановлено наявність антигенів А та Н ізосерологічної системи АВ0, які притаманні особі (особам) з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0 та можуть походити від ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_6 виключається. У разі походження крові в одних і тих же слідах за рахунок змішування від кількох осіб вони можуть походити від осіб з групами крові 0 (І) та А (ІІ) (як з супутнім антигеном Н так і без нього) ізосерологічної системи АВ0, в даному випадку також не виключаються домішки крові від ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_6 виключається;

- висновком експерта №СЕ-19/106-22/11306-БД від 17.11.2022, відповідно до якого на представленому на експертизі вирізі з наволочки виявлено кров людини. Виявлена кров належить людині. При серологічному дослідженні об`єктів виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи АВ0, які притаманні особі (особам) з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. У разі походження крові в одних і тих же слідах за рахунок змішування від кількох осіб вони можуть походити від осіб з групами крові 0 (І) та А (ІІ) (як з супутнім антигеном Н так і без нього). Виявлена кров на вирізі з наволочки може походити від ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_6 виключається;

- висновком експерта №СЕ-19/106-22/11309-БД від 18.11.2022, відповідно до якого на представленій на експертизу кофті сірого кольору виявлено кров людини. Виявлена кров належить людині. При серологічному дослідженні об`єкта виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи АВ0, які притаманні особі (особам) з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. У разі походження крові в одних і тих же слідах за рахунок змішування від кількох осіб вони можуть походити від осіб з групами крові 0 (І) та А (ІІ) (як з супутнім антигеном Н так і без нього). Виявлена кров на кофті сірого кольору може походити від ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_6 виключається;

- висновком експерта №СЕ-19/106-22/11304-БД від 16.11.2022, відповідно до якого на представленому на експертизу вирізі з ковдри виявлено кров людини. Виявлена кров належить людині. При серологічному дослідженні об`єктів виявлено антигени А та Н ізосерологічної системи АВ0, які притаманні особі (особам) з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВ0. У разі походження крові в одних і тих же слідах за рахунок змішування від кількох осіб вони можуть походити від осіб з групами крові 0 (І) та А (ІІ) (як з супутнім антигеном Н так і без нього). Виявлена кров на вирізі з під ковдри може походити від ОСОБА_8 , походження крові від ОСОБА_6 виключається.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заперечення ним своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, суд сприймає критично, як такі, що спрямовані на уникнення покарання. Вони повністю спростовуються показаннями потерпілих та свідків, а також дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Показання потерпілих та свідків є чіткими та послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами. Підстави для сумніву в правдивості таких показань судом не встановлені.

Оцінюючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_6 , які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке було небезпечним для життя ОСОБА_8 у момент заподіяння, невірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

Проаналізувавши в сукупності вищенаведені докази, користуючись своїм правом, визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження та викликано необхідністю надання правильної правової кваліфікації діям обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Стадія замаху можлива лише у злочинах, які вчиняються з прямим умислом. Безпосередня спрямованість на вчинення злочину означає, що особа розпочинає вчинення дій (бездіяльності), передбачених відповідною статтею Особливої частини КК (починає виконувати об`єктивну сторону злочину, ставить об`єкт кримінально-правової охорони у стан безпосередньої небезпеки заподіяння йому істотної шкоди).

Замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Розмежовуючи замах і закінчений злочин, необхідно враховувати конструкцію складу злочину, яка впливає на момент його закінчення та зміст умислу винної особи. Характерна для замаху незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною. Особа не доводить злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежать від її волі.

Відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок доказування обставин, зазначених в ст.91 КПК України (подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення, вид, розмір шкоди та інше) покладається на прокурора, що передбачено ст. 92 КПК України.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 лютого 2020 року в справі №164/1826/17 (провадження №51-6292 км 19).

Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. А згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тілесного ушкодження, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків.

Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично були заподіяні.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно - небезпечного результату. Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.

Для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи при дослідженні доказів суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема: враховується спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, про що також зазначено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 08.02.2005 року, 19.08.2009 року та постанові Верховного Суду України від 31.01.2013 року по справі №5-32кс12, при цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.455, ч.1 ст.458 КПК України, висновки Верховного суду України є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України.

За встановлених у даній справі обставин ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 були малознайомі, розпивали разом алкогольні напої, однак явно неприязних відносин між зазначеними особами не було, конфлікт виник спонтанно, на побутовому ґрунті.

Для завдання удару потерпілому ОСОБА_6 використав обух сокири, хоча мав реальну можливість нанести удар лезом сокири, яке придатне для завдання максимальних пошкоджень організму, з високою ймовірністю настання смерті людини у випадку заподіяння таких травм у ділянки розташування життєво важливих органів.

Після того, як у кімнаті на місці події з`явилась ОСОБА_9 , їй було завдано удару також обухом сокири. Вона залишила будинок, після чого ОСОБА_6 мав реальну можливість і достатньо часу для реалізації умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_8 . Проте він до моменту затримання не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про наявність такого умислу.

Вказані обставини з достовірністю встановлені у судовому засіданні та підтверджуються показаннями обвинуваченого, потерпілих та матеріалами справи.

Таким чином, наведені вище обставини, свідчать про наявність у ОСОБА_6 умислу саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті особистих неприязних стосунків, а тому посилання сторони обвинувачення на недоведення ОСОБА_6 своїх злочинних намірів на умисне вбивство потерпілого до кінця по незалежним від нього обставинам є необґрунтованими, оскільки об`єктивно не підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки ОСОБА_6 фактично вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке за об`єктивною стороною являє собою посягання на здоров`я особи, тому завдання тілесних ушкоджень предметом, що придатний заподіяти значної шкоди здоров`ю потерпілого, спосіб застосування знаряддя злочину (удар завдано тупою частиною сокири обухом), встановлена експертизою локалізація завданих ушкоджень, відсутність подальших дій обвинуваченого, спрямованих на заподіяння смерті потерпілому, свідчить про направленість умислу обвинуваченого саме на спричинення потерпілому невизначеного тілесного ушкодження (в тому числі яким могло бути і тяжке тілесне ушкодження).

Суд враховує, що відповідальність за ст.121 КК України настає й у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Враховуючи наведені обставини, дії ОСОБА_6 спрямовані на умисне заподіянні шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_8 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.

Крім того, дії ОСОБА_6 , спрямовані на умисне заподіянні шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_9 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_9 .

Призначаючи покарання, колегія суддів виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_6 , є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак вчинив тяжкий злочин та кримінальний проступок проти здоров`я людини, вину не визнав, не розкаявся у вчиненому, належних висновків для себе не зробив.

Суд також враховує думки потерпілих, зокрема, потерпілий ОСОБА_8 при призначенні покарання поклався на розсуд суду, а потерпіла ОСОБА_9 просила суворо не карати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання в тому, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства і буде досягнуто при призначенні йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі та за ч. 1 ст. 121 КК України - у виді позбавлення волі на певний строк.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на певний строк.

Підстави для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України відсутні.

Підстав для звільнення від відбування покарання судом також не вбачається.

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжено судом.

При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 може спробувати ухилитися від відбування покарання, тому з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження та забезпечення виконання вироку, та вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 необхідно обчислювати з моменту затримання, тобто з 08.09.2022 (протокол затримання від 08.09.2022, т. 2, а.с. 145-147).

Суд вважає за необхідне зарахувати до строку відбування покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з моменту фактичного затримання згідно протоколу затримання з 08.09.2022 до набрання вироком законної сили відповідно до правил ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Потерпілими цивільного позову не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 09.09.2022 на сокиру, вилучену 07.09.2022 під час огляду місця події в домоволодінні будинку АДРЕСА_2 , та особисті речі, вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_6 під час його затримання в порядку ст.208 КПК України: кофту рябу темно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, спортивні штани чорно-сірого кольору та капці чорного кольору - підлягає скасуванню.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (у редакції на час вчинення кримінального правопорушення), та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому обчислювати з моменту фактичного затримання з 08.09.2022 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення, починаючи з моменту фактичного затримання працівниками поліції згідно протоколу затримання з 08.09.2022 року до набрання вироком законної сили відповідно до правил ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 25.08.2024 року включно або до моменту набрання вироком законної сили в межах зазначеного строку.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 09.09.2022 року на майно вилучене 07.09.2022 року під час огляду місця події в домоволодінні будинку АДРЕСА_2 сокиру, та в ході особистого обшуку ОСОБА_6 під час його затримання в порядку ст.208 КПК України кофту рябу темно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, спортивні штани чорно-сірого кольору та капці чорного кольору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 9922 гривні 16 копійок, а саме:

- 2104 грн 14 коп. за проведення судової імунологічної експертизи (довідка до висновку експерта № СЕ-19/106-22/11299-БД від 15.11.2022 року);

- 1519 грн 65 коп. за проведення судової біологічної експертизи (довідка до висновку експерта № СЕ-19/106-22/11301-БД від 15.11.2022 року);

- 1331 грн 92 коп. за проведення судової імунологічної експертизи (довідка до висновку експерта № СЕ-19/106-22/11308-БД від 16.11.2022 року);

- 1529 грн 68 коп. за проведення судової біологічної експертизи (довідка до висновку експерта № СЕ-19/106-22/11306-БД від 17.11.2022 року);

- 1718 грн 31 коп. за проведення судової біологічної експертизи (довідка до висновку експерта № СЕ-19/106-22/11309-БД від 18.11.2022 року);

- 1718 грн 46 коп. за проведення судової біологічної експертизи (довідка до висновку експерта № СЕ-19/106-22/11304-БД від 16.11.2022 року).

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- сокиру знищити;

- кофту рябу темно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, спортивні штани чорно-сірого кольору та капці чорного кольору повернути засудженому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_31

ОСОБА_2