ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1224/24 Справа № 235/3647/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

29 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2024 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2024 року затверджено угоду від 13.12.2023 року, укладену між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначене йому узгоджене сторонами покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Селидівського міського суду від 28.04.2023 року, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, та визначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 років 3 місяців 5 днів позбавлення волі без конфіскації майна.

На вказане рішення обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали скарги слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. ст. 475 КК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено, є вичерпним.

Як встановлено з матеріалів провадження, суд першої інстанції при затвердженні угоди між прокурором та ОСОБА_3 в повному обсязі виконав вимоги передбачені ст.474 КПК України, зокрема роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Разом з тим, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 порушує питання про незгоду з висунутими проти нього обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржено згідно з положеннями ст.394 КПК України.

Частиною 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 КПК України.

Таким чином, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 394, 399 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2024 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 повернути апелянту.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати заявнику разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя