Справа № 444/910/24
Провадження № 1-кп/444/188/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000027, внесеного 18.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рахни Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше не судимого, не інвалід, працюючого слюсарем із складання металевих конструкцій у ФОП ОСОБА_4 , паспортні дані: НОМЕР_1 , виданий Каховським РВ УМВС України в Херсонській області 13.01.2003р.,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 17 січня 2024 року, приблизно о 17 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою М-09 сполученням Тернопіль - Львів - Рава Руська, в напрямку до м. Рава Руська Львівської області, долаючи 140 км. вказаної автодороги, поблизу смт. Куликів, Львівського району Львівської області, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013, а саме: Розділу 1, п. 1.5, Розділу 2 п. 2.36), Розділу 12 п. п.12.1, Розділу 34, «дорожня розмітка 1.1», які виразилися в тому, що він керуючи технічно-справним транспортним засобом, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив контроль над автомобілем та без причин технічного характеру, перетнувши вузьку суцільну лінію, виїхав на зустрічну смугу руху, де в цей час в напряму до м. Львів рухався автомобіль марки «Mercedes - Benz 212» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія Криштофа Бялого.

В результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 , водій автомобіля «Mercedes - Benz 212» реєстраційний номер НОМЕР_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому ліктьового відростка ліктьової кістки праворуч, вивих гомілково-ступневого суглобу, струс головного мозку, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5; 2.3 б) ; 12.1 Розділу 34, «дорожня розмітка 1.1» Правил дорожнього руху України, а саме:

1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б» бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним злочину, викладені у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати у його відсутності.

Учасники кримінального провадження щодо розгляду такого у відсутності потерпіго не заперечили.

А тому у відповідності до ст. 325 КПК України та з врахуванням думки учасників даного кримінального провадження, судом вирішено розгляд даного кримінального провадження проводити за відсутності потерпілого.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому злочині .

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, працює, не одружений.

Частиною 2 ст. 66 КК України передбачено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Так, позитивні дані про особу, відсутність судимостей, відсутність тяжких наслідків, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, щире каяття, ставлення винного до скоєного, дані про його особу і конкретні обставини справи, враховуючи позицію сторони потерпілого, який не наполягає на призначенні покарання у виді позбавлення волі, а також те, що обвинувачений офіційно працює слюсарем із складання металевих конструкцій, а саме пандусів для маломобільних груп населення в різних містах України, що пов`язано з необхідністю керування транспортним засобом, а відтак позбавлення права керування транспортним засобом, використання якого є основним джерелом доходу особи, позбавить його роботи, поставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки позбавить його можливості заробляти кошти, суд визнає можливим при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 України, застосувати ч. 1 ст. 69 КК України і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією частини цієї статті у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Питання про майно, на яке накладено арешт, слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у зв`язку із ухваленням обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так як суд прийшов до висновку про ухвалення обвинувального вироку, а тому дана сума підляга стягенню з обвинуваченого в користь держави.

Керуючись ч.1 ст.286 КК України, ст. 349, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави:

- 3786,40 грн. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-24/1832-ІТ від 15.02.2024р. у кримінальному проваденні № 0000027;

3786,40 грн. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-24/1831-ІТ від 15.02.2024р. у кримінальному проваденні № 0000027;

3786,40 грн. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-24/2417-ІТ від 15.02.2024р. у кримінальному проваденні № 0000027;

Арешт, накладений на майно згідно з ухвалами слідчого судді від 19.01.2024 року - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки "Mercedes Benz 212" реєстраційний номер НОМЕР_3 , котрим на момент вчинення ДТП керував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 - повернути власнику.

- автомобіль марки "Fiat Doblo" реєстраційний номер НОМЕР_5 ,яким на момент вчинення ДТП керував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номером НОМЕР_6 належить ОСОБА_4 - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1