Справа № 573/783/24
Провадження №1-кп/573/101/24
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000078 від 18.02.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, одруженого, непрацюючого, на утриманні малолітніх дітей немає, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога КНП «Білопільська міська лікарня» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», раніше судимого:

- вироком Білопільського районного суду Сумської області від 05 червня 2023 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин;

- вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 126 КК України на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин,

- вироком Білопільського районного суду Сумської області від 13 лютого 2024 за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднане не відбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 03.08.2023 і за сукупністю вироків за правилами ст. 72 КК України остаточно призначено покарання у виді арешту на строк 1 місяць 26 днів,

за ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» за №2229-VIII від 07.12.2017 із наступними змінами, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим та маючи непогашену судимість згідно чинного законодавства за ст. 126-1 КК України, умисно, систематично, з 03 листопада 2023 року по 18 лютого 2024 року вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та з якою має взаємні права та обов`язки, які виразилися у систематичних словесних образах ОСОБА_6 нецензурними словами, внаслідок чого остання зазнала психологічних страждань, у тому числі негативних переживань.

Так, 03 листопада 2023 року близько 08 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , повторно протягом року вчинив словесну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , під час якої виражався нецензурною лайкою на адресу останньої, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Згідно постанови Білопільського районного суду Сумської області від 13 листопада 2023 року, яка набрала законної сили 24 листопада 2023 року, у справі №573/2137/23, за фактом вчинення 03 листопада 2023 року ОСОБА_4 домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 , ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 50 (п`ятдесят) годин.

ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, незважаючи на вжиті заходи певних висновків для себе не зробив та продовжив систематично вчиняти домашнє насильство.

Так, встановлено, що 18 лютого 2024 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї, незважаючи на вжиті заходи, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , під час якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, іншими образливими словами, принижував її честь та гідність, тим самим завдав шкоду її психічному здоров`ю, у зв`язку із чим потерпіла ОСОБА_6 18 лютого 2024 року звернулась із письмовою заявою до поліції за фактом вчинення відносно неї домашнього насильства з боку її сина ОСОБА_4 .

Внаслідок вчинення умисних, протиправних дій з боку ОСОБА_4 , його мати ОСОБА_6 зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах нецензурною лайкою, сварках, приниженні її честі і гідності, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи № 257 від 25 березня 2024 встановлено, що емоційний стан деструктивної психічної напруги, фрустрованості та психологічної регресії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться у причинному зв`язку з діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно неї.

Виконуючи вказані дії ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, яке виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильство відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

17 квітня 2024 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладена угода про примирення у відповідності з вимогами ст. ст. 468, 469, 471, 473 КПК України, яка надійшла до суду разом із обвинувальним актом 18 квітня 2024 року.

Згідно із даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні під час досудового розслідування та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, визначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням приписів ст. 72 КК України, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 13 лютого 2024 року та остаточно визначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

19 червня 2024 року у підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_5 , а також потерпіла ОСОБА_6 підтримали угоду про примирення, просилили її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За змістом ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим та потерпілою) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінального процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судова психологічна експертиза № 257 від 25.03.2024, загальна сума витрат за проведення якої становить 11 359 грн. 20 коп.

На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 52 ).

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 17 квітня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням приписів ст. 72 КК України, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 13 лютого 2024 року та остаточно визначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 11 359 грн. 20 коп. процесуальних витрат за проведення судової психологічної експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя