Справа № 953/534/24
Провадження № 1-кс/953/1440/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003134 від 12 жовтня 2022 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий 2 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 16 лютого 2024 року подав до суду клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003134 від 12 жовтня 2022 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві приватної власності шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, а саме: на мобільний телефон «Redmi Note 5» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , в якому встановлено Sim-карту з номером телефону НОМЕР_3 .

В обґрунтування клопотання посилався на наступні обставини.

УСБУ в Харківській області здійснюється доссудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлюються обставини причетності до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який добровільно призначений на посаду керівника незаконно самоствореного підприємства, аналогом якого є Вовчанська дільниця Чугуївського відділення ТП АТ «Харківгаз» газорозподільчих газопроводів, окупаційною адміністрацією РФ, та ОСОБА_7 , який призначений на посаду заступника керівника вказаного підприємства. Вказані особи підпорядковувалися окупаційній владі м. Вовчанськ, виконували їх вказівки та незаконно керували газорозподільчими газопроводами Вовчанської дільниці Чугуївського відділення ТП АТ «Харківгаз» з 11.08.2022.

07.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч.1 ст. 1112 КК України.

Під час обшуку 07.02.2024 за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено вказаний мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 . В ході обшуку вказаний предмет детально оглянуто та виявлено, що на ньому міститься інформація щодо обставин, які підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні. 07.02.2024 мобільний телефон визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказане майно необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Власник майна ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, проти задоволення клопотання заперечували, просили прийняти рішення відповідно до вимог КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Майно, на яке прокурор просить накласти арешт, було вилучене під час проведення обшуку 07 лютого 2024 року. 08 лютого 2024 року слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 09 лютого 2024 року клопотання слідчого про арешт майна повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків. 16 лютого 2024 року о 09 годині прокурор під розписку отримав копію даної ухвали. З даним клопотанням прокурор звернувся 16 лютого 2024 року, тобто клопотання прокурора про арешт майна подане у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, з підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 170 КК України, оскільки відповідно до статей 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно має значення для забезпечення кримінального провадження, було вилучене 07 лютого 2024 року під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , якому 07 лютого 2024 року повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КПК України, вилучене майно має значення для забезпечення кримінального провадження, враховуючи встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення, існують розумні підозри вважати, що це майно є засобами вчинення кримінального правопорушення, та існує можливість його використання, як доказів у кримінальному провадженні. Постановою сстаршого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 від 07 лютого 2024 року вказане майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурором доведено наявність розумних підозр вважати, що вилучене під час проведення обшуку зазначене в клопотанні майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Прокурором обґрунтовано необхідність накладення арешту на вилучений мобільний телейон, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання їх речовими доказами, є необхідність у проведенні їх огляду.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає наявності будь-яких негативних наслідків, які б переважали інтереси держави, а тому таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003134 від 12 жовтня 2022 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на вилучене 07 лютого 2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 а саме: мобільний телефон «Redmi Note 5» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 з Sim-картою з номером телефону НОМЕР_3 .

Місце зберігання арештованого майна визначити за Управлінням СБУ в Харківській області.

Роз`яснити прокурору та слідчому відповідальність за зберігання арештованого майна.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1