Справа № 357/9508/18
У Х В А Л А

29.03.2024 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Біла Церква, в залі судових засідань № 8, клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи по об`єднаному кримінальному провадженню за № 0004136 від 06.08.2017 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

представник потерпілого адвокат: ОСОБА_6 ,

потерпілий: ОСОБА_7 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_3 ,

обвинувачений: ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває об`єднане кримінальне провадження за № 0004136 від 06.08.2017 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження захисником ОСОБА_3 на стадії доповнення судового розгляду заявлено клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, при цьому на вирішення експертів ставить наступні питання: чи виявлені у ОСОБА_8 будь-які тілесні ушкодження, і якщо так, то яка в них давність, характер, локалізація і ступінь тяжкості? Яка кількість точок прикладання травмуючого фактору наявна на тілі ОСОБА_7 .?

В обґрунтування вказаного клопотання захисник посилається на обставини, які викликають у нього сумніви щодо висновку експерта №551/д від 23.11.2017. При цьому захисник посилається на рецензію на висновок судово-медичної експертизи №551/д від 23.11.2017, викладену у висновку спеціаліста ОСОБА_9 від 21.03.2023 №6, згідно з якою встановлено категоричну відсутність у потерпілого ОСОБА_7 об`єктивно встановленої симптоматики, яка б вказувала на наявність забою головного мозку будь-якого ступеню, так само як і ознак переломів кісток голови і субарахноїдального крововиливу. Так спеціаліст ОСОБА_9 у своєму висновку категорично зазначає, що атрофія диску зорового нерву лівого ока, яку було діагностовано експертом ОСОБА_10 , вочевидь виникла задовго до 06.08.2017. Об`єктивно підтверджено лише рана на надбровній дузі 0,2x1,5 см і гематоми навколо обох очей. Однак давність їхнього заподіяння, характер та механізм виникнення, неможливо встановити через відсутність в надаваній медичній документації достатніх морфологічних особливостей рани. Отже, як зазначає захисник, спеціаліст ОСОБА_9 вважає, що за такої неповноти і таких суттєвих розбіжностях між клінічною симптоматикою та даними інструментальних досліджень (КТ, МРТ, рентген тощо) судово-медичний експерт повинен був провести додаткові обстеження /потерпілого/ та, у разі необхідності, залучити інших фахівців у відповідній галузі медицини для проведення всіх необхідних досліджень

В судовому засіданні захисник своє клопотання підтримав, при цьому зазначив, що у сторони захисту виникли сумніви щодо правильності висновку первинної судово-медичної експертизи №551/д від 23.11.2017.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що заявлене клопотання може бути вирішено на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, посилаючись на його необґрунтованість. Вважав, що доводи сторони захисту є надуманими та направлені на затягування розгляду справи. Також прокурор звертав увагу на ту обставину, що вихідні дані, які надані для висновку спеціаліста ОСОБА_9 , обмежуються копіями письмових документів (протоколи допиту свідків, потерпілого), які не містять повної інформації про стан здоров`я обвинуваченого після вчинення щодо нього злочину, а експерт ОСОБА_10 навпаки при проведенні судово-медичної експертизи за результатами якої був складений висновок експерта № 551/д від 23.11.2017 був забезпечений оригіналами медичної документації на потерпілого ОСОБА_7 , а також був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, у зв`язку з чим до доводів зазначених у висновку спеціаліста треба ставитись критично. Крім того, прокурор зазначає, що у клопотанні сторони захисту не наведено жодної обставини щодо медичних показань, які б викликали обґрунтованих сумнів, що експерт ОСОБА_10 отримав вихідні дані відмінні від встановлених органом досудового розслідування. Також прокурор звертає увагу, що питання зазначені у клопотанні захисником при призначенні повторної комісійної судово-медичної експертизи, тотожні питанням на які експертом ОСОБА_10 надавалися відповіді у висновку № 551/д від 23.11.2017, при цьому у клопотанні не вказано обставин, які б свідчили про необхідність проведення додаткових досліджень або досліджень додаткових матеріалів.

Потерпілий та його представник заперечували проти задоволення клопотання захисту.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Тобто обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, можуть бути встановлені на підставі доказів, отриманих з цих джерел, зокрема висновків експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Законодавець, передбачивши у ч. 2 ст. 101 КПК право сторони захисту надати суду висновок експерта, тим самим передбачив і обов`язок суду його розглянути у сукупності з іншими доказами.

Разом з цим, суд зазначає, що експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань (ч. 1 ст. 69 КПК). Експерт зобов`язаний особисто провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому запитання, а в разі необхідності - роз`яснити його; прибути до суду і дати відповіді на запитання під час допиту (пункти 1, 2 ч. 5 ст. 69 КПК).

При цьому, сторона захисту не скористалася вказаним правом, передбаченим п. 2 ч. 5 ст. 69 КПК України.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 71 КПК (в редакції Закону від 17.06.2020 № 720-IX) спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками і може надавати консультації та висновки під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

Спеціаліст має право надавати висновки з питань, що належать до сфери його знань, під час досудового розслідування кримінальних проступків, у тому числі у випадках, передбачених ч. 3 ст. 214 КПК (п. 7 ч. 4 ст.71 КПК). Під час дослідження доказів суд має право скористатися усними консультаціями або письмовими роз`ясненнями спеціаліста, наданими на підставі його спеціальних знань. Спеціалісту можуть бути поставлені питання щодо суті наданих усних консультацій чи письмових роз`яснень (ст. 360 КПК).

Так сторона захисту заявила клопотання про призначення у кримінальному провадженні повторної комісійної судово-медичної експертизи посилаючись на рецензію викладену у висновку спеціаліста ОСОБА_9 .

Разом з тим, із системного аналізу норм статтей 84, 298-1 КПК України, вбачається, що висновок спеціалістів у розумінні абз. 2 ч. 1 ст. 298-1 КПК України, не є доказом у кримінальному провадженні щодо злочинів, а відтак не може підтверджувати чи спростовувати обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Наведене вище узгоджується з послідовною практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (наприклад, із постановами від 27.09.2018 у справі № 533/93/16-к, провадження № 51-4186км18; від 28.07.2021 у справі № 754/7890/19, провадження № 51-2468км21; від 24.11.2021 у справі № 711/93/17, провадження № 51-3425 км 21, №583/877/21від 29.05.2023 року).

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до п. 1.2.14. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Згідно з п. 2.2. Інструкціії про проведення судово-медичної експертизи затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 № 6 особою, що проводить дізнання, слідчим, прокурором, суддею чи судом можуть бути призначені первинна, додаткова та повторна судово-медична експертиза.

Відповідно до п. 2.3 цієї ж Інструкції, повторна судово-медична експертиза повинна бути доручена тільки іншому (іншим) експерту (експертам).

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Таким чином, судом встановлено, що висновки проведеної судово-медичної експертизи № 551/д від 23.11.2017 надані в межах компетенції експерта, при цьому порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено, нових вихідних даних не здобуто, а тому, на думку суду, не має підстав для проведення повторної судово-медичної експертизи.

При цьому, відомостей щодо суттєвих протирічь між раніше проведеними експертизами та іншими матеріалами, суду не надано і матеріали справи не містять. Зміст клопотання сторони захисту зводиться до не згоди з висновками проведених досліджень, що не може бути також підставою для проведення повторних досліджень.

Обставини щодо медичних показань, які б викликали у суду обґрунтований сумнів, що експерт отримав вихідні дані відмінні від встановлених органом досудового розслідування, судом не встановлено.

Також суд звертає увагу, що на поставлені у клопотанні питання у висновку експерта № 551/д від 23.11.2017 давалися відповіді і у клопотанні не вказано обставин, які б свідчили про необхідність проведення додаткових досліджень або досліджень додаткових матеріалів (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Крім того, повторне призначення судово-медичної експертизи призведе до необґрунтованого затягування строків розгляду кримінального провадження.

Отже, обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 2 ст. 332 КПК України, для призначення експертизи незалежно від наявності клопотання судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає заявлене стороною захисту клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 22, 242, 332, 350, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи по об`єднаному кримінальному провадженню за № 0004136 від 06.08.2017 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

СуддяОСОБА_11