У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2023 року про відмову у відкритті провадження за ново виявленими обставинами, на підставі заяви засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання не пов`язане з довічним позбавленням волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , дублюючи подані ним доводи, викладені в заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, вказує про те, що не вбивав потерпілого ОСОБА_8 , і здійснював постріли в нього виключно з метою знерухомлення останнього, які не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті, що узгоджується з висновками експертиз, наявних в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, зауважує, що під час судового розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про виклик експерта для його безпосереднього допиту.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду, в порядку ст. 459 КПК України, із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2013 р.

Відповідно матеріалам кримінальної справи, ОСОБА_5 засуджений Ленінським районним судом м. Миколаєва 13.11.2013 р. за ч. 4 ст. 187 КК України, ч. 2 ст. 15 п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також п. п. 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України до остаточного покарання у виді довічного позбавленні волі з конфіскацією усього майна та позбавленням спеціального звання.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 07.02.2014 р. вказаний вирок залишений без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2015 р. вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2013 р. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 07.02.2014 р., змінено, виключено рішення про засудження за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України за епізодами замаху на вбивство та вбивства потерпілого ОСОБА_10 , вбивства потерпілого ОСОБА_8 через надмірну кваліфікацію. В іншій частині вказані рішення залишені без змін.

В заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_5 вказував, що першим помилку, нехтування засад об`єктивності та неупередженості, повного дослідження доказів, ігнорування презумпції невинуватості, а також практики Європейського суду з прав людини щодо недопустимості перекладання на обвинуваченого тягаря доказування, допустив суд 1 інстанції, а саме:

у вироку перераховуючи докази, суд коротко розкрив зміст тільки їх частини, не вказав, що саме вони підтверджують чи спростовують, тобто відсутній аналіз доказів. Справа розглянута надмірно швидко за 12 судових засідань. Головуючий умисно перешкоджав йому у реалізації його процесуальних прав.

влітку 2023 року при ознайомленні за матеріалами провадження він виявив обставини, яке раніше в судах виявлено не було докази, які свідчать, що він не здійснював умисного убивства потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . А саме не були належним чином досліджені експертизи, не допитаний експерт. З урахуванням висновків судових експертиз № 224 від 26.10.2012 р., та № 422 від 03.05.2012 р., наголошує на тому, що заподіяні ним тілесні вогнепальні пошкодження потерпілому ОСОБА_11 не знаходяться у причинному зв`язку зі смертю останнього.

Постріли в бік потерпілих здійснювались ним, хаотично, але не у життєво важливі частини тіл, тому характер і локалізація поранень підтверджує відсутність його умислу на вбивство. Він залишив потерпілого ОСОБА_8 ще живим і, як вказує експертиза № 422 від 03.05.2012 р., відповідно якій, останній був ще живим певний проміжок часу, а тому відсутній причинно-наслідковий зв`язок між його діями та смертю потерпілого.

Наполягає на непричетності до вбивства ОСОБА_10 , аналізує зміст експертизи № 223 від 14.11.2012 р., вказує, що умисел на заподіяння тілесних ушкоджень мав тільки з метою знерухомлення того. Характер ранових каналів не співпадає з версією обвинувачення, висновок експертизи № 1707 від 23.11.2011 р. категорично не стверджує про наявність на його рукавицях продуктів горіння від пострілу, припускає, що постріли, які призвели бо смерті потерпілого могла вчинити інша особа. Але ці доводи, озвучені на стадії судового розгляду суд 1 інстанції відкинув, що свідчить про упереджене до нього та захисників ставлення.

Крім того, щодо епізоду замаху на ОСОБА_10 від 13.11.2011 р., аналізує зміст експертизи № 224 від 14.11.2012 р., вважає, що тілесні ушкодження, які заподіяв саме він не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого, що може пом`якшити кваліфікацію злочину стосовно нього. Піддає сумніви висновки експертиз № № 223, 224 через те, що їх робив один експерт, якого до того ж не викликали для роз`яснення висновків. Це також свідчить на упередженість суду.

Вказує, що дані факти не були предметом розгляду в суді апеляційної та касаційної інстанції, вимагає скасування судових рішень по суті в даному кримінальному провадженні, проведення об`єктивного дослідження доказів призначення йому більш м`яке покарання за фактичні скоєні не вбивства, а інші злочини.

Ознайомившись із поданою в порядку ст. 459 КПК України заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані ОСОБА_12 обставини свідчать, що засуджений неправильно розуміє поняття «нововиявлені обставини». Він зараховує до них свої міркування щодо неправильності, неповноти, необ`єктивності встановлення тих обставин, які вже були предметом судового розгляду і не посилається на обставини, тобто факти, які є новими та невідомими на час ухвалення вироку. Стосовно установлених вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва фактів, ОСОБА_5 реалізував право на апеляційне, а потім і на касаційне оскарження, у зв`язку з чим, колегія не вбачала підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги засудженого, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

У той же час відповідно до п. п. 4, 5 ст. 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Крім того, тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку і з іншими положеннями КПК України, у першу чергу з положеннями ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, п. п. 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справах «Желтяков проти України» (заява № 4994/04, пункт 43) та «Рябих проти Росії», заява № 52854/39, пункт 52).Вказаний принцип вимагає не ставити під сумнів остаточне судове рішення, передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

За правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/14170/17 (провадження № 51-1836кмо19), вирішення судом питання про відкриття провадження означає, що питання стосується того, чи є підстави для відкриття провадження, тобто таке формулювання дає судді повноваження як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що 23.08.2023 р. засуджений ОСОБА_5 звернувся із заявою про перегляд вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2013 р., за ново виявленими обставинами, у якій він просив перекваліфікувати його дії за епізодом вбивств ОСОБА_8 , ОСОБА_10 з ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст.187 КК України. А для цього повторно дослідити низку експертиз в даному кримінальному провадженні, додатково допитати експертів тощо.

Перевіряючи вказану заяву на відповідність вимогам ст. 462 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за нею, встановивши при цьому, що обставини, на які посилається у своїй заяві ОСОБА_5 , не є нововиявленими, в розумінні положень ст. 459 КПК України, що є основною умовою для відкриття провадження, з чим апеляційний суд погоджується в повному обсязі і ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

Фактично, зазначені заявником обставини мають характер незгоди заявника з прийнятим рішенням, повторного дослідження доказів у кримінальній справі, їх переоцінки та правової кваліфікації злочину, що не відноситься до предмета перевірки судових рішень за нововиявленими обставинами, і вірно було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали.

При цьому будь-яких юридичних фактів, які мають істотне значення для справи та існували на час її розгляду, які входять до предмета доказування та могли вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, або спростовують обставини, встановлені судом та мають важливе значення для розгляду справи, які не були і не могли бути відомі заявнику, подана ОСОБА_5 заява не містить.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у заяві ОСОБА_5 обставин, які у розумінні ст. 459 КПК України можуть бути підставами для перегляду вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Таке рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 10.11.2022 р. у справі № 937/9140/21, згідно з якою, у разі ненаведення в заяві про перегляд судових рішень, що набрали законної сили, передбачених процесуальним законом нововиявлених чи виключних обставин, у відкритті провадження за таким зверненням засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 424, 459, 462, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2023 року про відмову у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3