Номер провадження: 11-кп/813/1695/24
Справа № 497/42/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_8 , на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000285, внесеному до ЄРДР 12.07.2023 року , за обвинуваченням:

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м. Вулканешти, Республіка Молдова, має незакінчену середню освіту, є інвалідом 2-ї групи, не працює, одружений, діти дорослі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 305, ч.3 ст. 307 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000285, внесеному до ЄРДР 12.07.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 305, ч.3 ст. 307 КК України.

Також, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», терміном на 60 днів, тобто до 01.07. 2024 року.

Підставою для повернення обвинувального акта суд першої інстанції зазначив наступне:

- обвинуваченому не було вручено обвинувальний акт та реєстр матеріалів до нього у перекладі на мову, якаю він володіє, зокрема, гагузькою лише вручено обвинувальний акт і копію реєстру матеріалів досудового розслідування українською державною мовою;

- відсутність в обвинуваченого належним чином засвідчених підписом перекладача копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_8 , зазначила, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставин справи кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на те, що:

- під час досудового розслідування стороною обвинувачення було залучено перекладача з української мови на російську, якою вільно спілкується та розуміє обвинувачений;

- обвинувальний акт та реєстр матеріалів вручено обвинуваченому у перекладі на російську мову, що підтверджується розпискою останнього;

- під час досудового розслідування у обвинуваченого не було складнощів у розумінні російської мови, при цьому, сторона захисту не вказувала про необхідність залучення перекладача на гагаузьку мову. Також, такого клопотання не було заявлено захисником ОСОБА_11 під час розгляду апеляційних скарг сторони захисту на ухвали слідчих суддів щодо запобіжного заходу. У свою чергу, під час підготовчого судового засідання було встановлено, що обвинувачений володіє російською мовою, оскільки навчався за часів СРСР російською мовою у школі. Крім того, захисник надав примірник вироку Комратського районного суду Республіки Молдови від 07.02.2024 року щодо притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності на російській мові, що підтверджує розуміння останнім російської мови.

На підставі викладеного, прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_9 про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення на адресу Ізмаїльського слідчого ізолятору повідомлення про судове засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши думку прокурора, який вважав за можливим проводити розгляд справи за відсутності обвинуваченого; захисника, який заперечував проти розгляду справи за відсутності обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого, оскільки апеляційним судом вжиті усі можливі заходи для його повідомлення про призначення судового засідання в апеляційному суді, обвинувачений після повідомлення відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційна розгляду, не звернувся до апеляційного суду з клопотанням про його обов`язкову участь, а в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити у задоволені апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 291 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідають вимогам статі 291 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку обвинуваченого про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, у перекладі з української мови на російську мову, а також розписка його захисника (а.с. 18-19 т. 1). Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду сторона захисту підтвердила факт отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Щодо висновків суду першої інстанцій про те, що копію обвинувального акта обвинувачений отримав на мові, а саме на російський, якою обвинувачений не володіє та не розуміє, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Тому слідчий при наявності достатніх доказів має негайно і детально проінформувати зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення.

Згідно зі ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особі повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд, забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Участь перекладача у кримінальному провадженні зумовлено конституційною засадою рівності перед законом і судом (ч. 2 ст. 24 Конституції України) та положеннями ст. 10 КПК України, згідно з якою, серед іншого, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за мовною ознакою.

Рівень розуміння і спілкування, за якого виникає право на безоплатну допомогу перекладача, залежить від фактичних обставин, з огляду на цей рівень визначається обсяг необхідної «допомоги». Загалом обвинувачений повинен бути у змозі самостійно або за допомогою перекладача розуміти, що відбувається під час розгляду справи, і брати участь у розгляді такою мірою, що забезпечувала би його право на справедливий суд.

Отже, перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі у розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Розуміння зазначених обставин не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає мовно-комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника.

Колегія суддів вважає, що питання про дотримання вимог ст. 29 КПК України щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому в розумінні положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Як убачається з реєстру матеріалів досудового розслідування долученого до обвинувального акта, в рамках кримінального провадження №0000285, 13 липня 2023 року постановою слідчого було залучено перекладача з української мови на російську та у подальшому усі слідчі дії за участі ОСОБА_9 проводились за його участі. Крім того, такого перекладача було залучено для участі у судових засіданнях під час розгляду питань про застосування запобіжних заходів в рамках вказаного кримінального провадження на стадії досудового розслідування.

У свою чергу, з матеріалів провадження слідує, що обвинувачений та захисник на більш ранніх стадіях кримінального провадження не зазначали про залучення до провадження неналежного перекладача та не ставили питання щодо необхідності залучення перекладача з української на гагаузьку мови. При цьому, апеляційним судом встановлено, що обвинувачений розуміє російську мову, оскільки закінчив 9-ть класів за часів СРСР, навчався російською, при цьому, останній у судовому засіданні суду першої інстанції надав пояснення російською.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, ОСОБА_9 точно розуміє на побутовому рівні російську мову, а тому під час досудового розслідування було належним чином забезпечено право використовувати мову, якою він володіє, тобто російську, для реалізації своїх прав, та останній був повною мірою поінформований про суть пред`явленого обвинувачення, відтак його права на захист не було порушено, оскільки у мовно-комунікаційному аспекті цього права обвинувачений користувався послугами перекладача, а у правовому аспекті обвинувачений протягом досудового розслідування користувався правовою допомогою захисника.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням обвинувального акту із додатками до суду першої інстанції на новий розгляд, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 24, 291, 314-315, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року в частині повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000285, внесеному 12.07.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 305, ч.3 ст. 307 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000285, внесеному 12.07.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 305, ч.3 ст. 307 КК України, у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4