Справа №760/6472/24 1-кс/760/3280/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000047 від 15 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 301 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старша слідча слідчого відділення Відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000047 від 15 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 301 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 15 березня 2024 року о 14 годині 30 хвилин було виявлено громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого було запрошено до ВП на станціях залізничного транспорту ГУ НП в м. Києві та при добровільній видачі ним мобільного телефону Huawei Y5 2018, синього кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , моб.тел. НОМЕР_3 та його огляді, було виявлено матеріали порнографічного характеру, які гр. ОСОБА_5 розповсюджував за допомогою мобільного додатку Telegram (зареєстровано 3 різні акаунти на різні номери та імена ОСОБА_6 , «ОСОБА_7», «ОСОБА_8»), розмістивши через мережу Інтернет оголошення про надання інтимних послуг від імені дівчат та отримував грошові кошти за розповсюджені матеріали порнографічного характеру.

Так, 15 березня 2024 року о 15 год. 40 хв., в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна 1, в приміщенні відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП у м. Києві за добровільною згодою володільця телефону гр. ОСОБА_5 , оглянуто та вилучено мобільний телефон марки Huawei Y5 2018, синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться СІМ-карта мобільного оператора «Водафон», номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

Виходячи з вищевикладеного, у слідства виникла необхідність в накладені арешту на вилучені речі, а саме: мобільний телефон марки Huawei Y5 2018, синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IМEI2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться СІМ?карта мобільного оператора «Водафон», номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

Все вищеописане тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, з метою заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати майно, слідча звернулася з клопотанням про арешт майна.

Слідча в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, 10 квітня 2024 року слідча подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, в якій зазначила, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 10 квітня 2024 року подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність слідчого та власника майна.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000047 від 15 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 301 КК України.

15 березня 2024 року о 15 год. 40 хв., в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна 1, в приміщенні відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП у м. Києві за добровільною згодою володільця телефону гр. ОСОБА_5 , оглянуто та вилучено мобільний телефон марки Huawei Y5 2018, синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться СІМ-карта мобільного оператора «Водафон», номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

Зі змісту протоколу огляду вказаного мобільного телефону вбачається, що було виявлено матеріали порнографічного характеру, які гр. ОСОБА_5 розповсюджував за допомогою мобільного додатку Telegram (зареєстровано 3 різні акаунти на різні номери та імена ОСОБА_6, «ОСОБА_7», «ОСОБА_8»), розмістивши через мережу Інтернет оголошення про надання інтимних послуг від імені дівчат та отримував грошові кошти за розповсюджені матеріали порнографічного характеру.

15 березня 2024 року постановою старшої слідчої слідчого відділення Відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП в м. Києва ОСОБА_3 вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчої зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучені речі містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, слідчою доведено наявність підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначені вище речі можуть містити сліди вчинення кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0000047 від 15 березня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 301 КК України, а саме:

- мобільний телефон марки Huawei Y5 2018, синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться СІМ-карта мобільного оператора «Водафон», номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1