Справа № 156/261/24
Провадження № 1-кп/156/41/24
ВИРОК

Іменем України

07 березня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Іваничі кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалівське Спаського району Приморського краю, громадянина України, українця, не одруженого, не працевлаштованого, особи з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 , згідно із ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

08.02.2024 року близько 14.00 год ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи в умовах воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання, востаннє продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», перебуваючи неподалік будинку Заставненської сільської ради, що за адресою: Волинська обл., Володимирський р-н, Литовезька ТГ, с. Заставне, вул. Клименка, 2А, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Journier», спричинивши своїми умисними діями власниці ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4000 гривень.

Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

07.03.2024 року між прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та за попередньої згоди потерпілої ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 468, ч. 2, 4 ст. 469, ст. 470, ст. 472, ч. 2 ст. 473 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Так, відповідно до змісту угоди про визнання винуватості, укладеної 07.03.2024 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , обвинувачений повністю та беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до укладеної угоди про визнання винуватості, сторони узгодили призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, суд вважає за можливе затвердити таку угоду, виходячи з такого.

За загальним правилом відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень ініціювання та укладання угоди, що є закріплені в ч. 4ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. При цьому диспозицією цієї норми передбачено та закріплено, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими у кримінальному провадженні письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як убачається та підтверджується письмовою заявою потерпілого, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 попередньо отримав згоду від потерпілої у цьому кримінальному провадженні на ініціювання та укладання угоди про визнання винуватості з обвинуваченою у справі у порядку, передбаченому та встановленому в ч. 4 ст. 469 КПК України.

Згідно зі згаданою ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у тому числі у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Таким чином, виходячи з категорії справи за тяжкістю кваліфікації діяння, за цими вимогами може бути укладена угода між прокурором і обвинуваченим.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив угоду, укладену між ним та прокурором, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи. При цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, висловила згоду на застосування щодо узгодженого виду та розміру покарання, передбаченого даною угодою про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного, зазначивши, що угода укладена в її присутності.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про здійснення розгляду справи без її участі. Також в матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілої ОСОБА_6 про відсутність у неї заперечень щодо укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 . Також у потерпілої відсутні до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру, заподіяні їй збитки відшкодовано у повному обсязі. Таким чином, потерпіла підтвердила добровільну згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Суд переконався, що укладення угоди між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника останнього було добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, що передбачені ст. 476 КПК України.

Обставин для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Узгоджене в угоді покарання обвинуваченого, на думку суду, відповідає тяжкості скоєного злочину, особі обвинуваченого, та є достатнім і необхідним для його виправлення й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень. Застосування іспитового строку, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованого йому діяння та на час розгляду кримінального провадження судом є не судимим, враховуючи пом`якшуючі вину обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне повне відшкодування завданого збитку), не встановлення судом обтяжуючих вину обставин, підлягає звільненню від відбування покарання з іспитовим строком, та відповідає правилам ст.75 КК України. Таким чином, з огляду на викладене, та на те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідають всім встановленим вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що 08.02.2024 року близько 14.00 год ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи в умовах воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався без його переривання, востаннє продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», перебуваючи неподалік будинку Заставненської сільської ради, що за адресою: Волинська обл., Володимирський р-н, Литовезька ТГ, с. Заставне, вул. Клименка, 2А, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Journier», спричинивши своїми умисними діями власниці ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4000 гривень та тим самим скоїв крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а тому його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, та за яке належить призначити ОСОБА_4 узгоджену ним з прокурором відповідно до укладеної угоди міру покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

В ході досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 28.04.2024 року. Зважаючи на особу обвинуваченого, її належну процесуальну поведінку та на покарання, яке призначається, суд не вбачає за необхідне встановлювати будь-який запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 20 лютого 2024 року було накладено арешт на майно, тому такий слід скасувати, а майно повернути власнику.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 1893,20 грн, які понесені на проведення товарознавчої експертизи (№ СЕ-19/103-24/2273-ТВ від 20.02.2024).

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 березня 2024 року між прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2024 року за № 0000160.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 07 березня 2024 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 20 лютого 2023 року.

Речовий доказ: велосипед сіро-блакитного кольору марки «Jouznier» Aluminion із металевим кошиком спереду, який перебуває на зберіганні у камері речових доказів ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області повернути власнику ОСОБА_6 ;

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, понесені на залучення експертів у розмірі 1 893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) гривні 20 коп.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановлені КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1