03.05.2024
Справа № 642/757/24
1-кс/642/1343/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

У С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла дана скарга в якій заявник просить:

-скасувати постанову слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 19.03.2024 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001213, внесеного до ЄРДР 13.06.2023 за ч.3 ст.365 КК України;

-визнати неправомірною бездіяльність вказаного слідчого, що полягає у невчиненні жодної слідчої дії;

-зобов`язати слідчого належним чином повторно розглянути клопотання про визнання потерпілим та вирішити питання про надання ОСОБА_3 пам`ятки потерпілого;

-витребувати з Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, матеріали кримінального провадження №0001213.

Заявник подав до суду клопотання про розгляд скарги у його відсутність.

Слідчий до суду не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином.

На запит суду слідчим були надані матеріали кримінального провадження №0001213.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали наданого кримінального провадження №№0001213, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 303 ч. 1 п. 5 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001213 від 16.03.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Заявником про кримінальне правопорушення є ОСОБА_3 . Відомості про злочин внсені до ЄРДР після оскарження ОСОБА_3 бездіяльності органу досудового розслідування та винесення ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 05.05.2023 про зобов`язання внести до ЄРДР такі відомості.

У своїй заяві про злочин від 26.01.2023 року ОСОБА_3 зазначав про наявність дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень за ст.ст. 161, 356, 358, 364, 366, 367, 382, 442 КК України.

11.03.2024 року ОСОБА_3 надсилав до ДБР у м. Полтаві клопоатння про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001213, посилаючись на те, що злочинами йому було спричинено матеріальну, моральну та фізичну шкоду.

Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 19.03.2024 винесла постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. У постанові вказано, що є незрозумілим, яким чином невиконання ухвали суду щодо зобов`язання внести відомості до ЄРДР може спричинити фізичну шкоду. У заяві ОСОБА_3 не вказано, яка саме матеріальна, моральна або фізична шкода йому спричинена діями працівника поліції, в чому вона полягає та розмір такої шкоди, якими об`єктивними даними доводиться її існування та взагалі не надано доказів, які б підтвердили заподіяння матеріальної або нематеріальної шкоди.

Матеріали провадження не містять документу, який би свідчив про отримання, або неотримання оскаржуваної постанови ОСОБА_3 .

Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.

У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим у частині 5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.

Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

Частина 3 статті 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Згідно п.3 примітки до ст.364 КК України Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 не був опитаний у жодному процесуальному статусі та не надав власних пояснень, у тому числі й з приводу можливого спричинення йому шкоди.

За таких обставин постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим прийнята передчасно та її неможливо вважати достатньо обґрунтованою.

Тому за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 307 КПК України, зазначене процесуальне рішення слідчого підлягає скасуванню, а клопотання ОСОБА_3 , датоване 11.03.2024 року має бути повторно розглянуте слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, та по ньому має бути прийняте законне і обґрунтоване процесуальне рішення.

Що стосується інших вимог скарги - про визнання противправною бездіяльності слідчого, яка полягає у невчиненні жодної процесуальної дії, то вони задоволенню не підлягають за відсутності відповідних підстав, визначених ч.2 ст.307 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, те, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні, такий контроль здійснюється шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що визначено главою 26 КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначено Главою 26 КПК України.

Частиною першої статті 303 КПК зазначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені в суді під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Разом із тим, чинним КПК України не передбачене право слідчого судді визнавати противправною бездіяльність слідчого, яка полягає у невчиненні жодної процесуальної дії.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 55, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 19 березня 2024 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001213 від 13.06.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1