КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 23 травня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Богодухівка, Чорнобаївського р-ну, Черкаської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

за участю: прокурора захисника в режимі відеоконференцзв`язку обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 із утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 червня 2024 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою повернути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною.

На думку апелянта, клопотання подано з пропущенням строку, оскільки строк дії попередньої ухвали закінчувався 21 квітня 2024 року, а клопотання про продовження строку запобіжного заходу подано лише 20 квітня 2024 року.

Крім того, під час розгляду клопотання порушено права на захист ОСОБА_6 , оскільки захисником 20 квітня 2024 року подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено та його розгляд проведено за участю іншого захисника, залученого на окрему процесуальну дію.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 свою провину визнав, розкаявся, зазначив про те, що має намір продовжувати військову службу.

Серед іншого, слідчим суддею не визначено розмір застави, хоча положення ст. 183 КПК України не забороняють слідчому судді визначати заставу у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Київською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону здійснюється підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні, відомості про яке 02 лютого 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000155, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

22 лютого 2024 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

23 лютого 2024 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 квітня 2024 року.

29 лютого 2024 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 скеровано до Оболонського районного суду м. Києва.

Підготовче судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_6 призначено на 04 квітня 2024 року не відбулося у зв`язку із перебуванням матеріалів справи у Київському апеляційному суді.

20 квітня 2024 року прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 в порядку ч. 6 ст. 199 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування та продовження запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження.

Як убачається з матеріалів клопотання строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 закінчувався 21 квітня 2024 року.

29 лютого 2024 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 скеровано до Оболонського районного суду м. Києва.

Підготовче судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_6 було призначено на 04 квітня 2024 року, однакне відбулося у зв`язку із перебуванням матеріалів справи у Київському апеляційному суді.

Під час розгляду клопотання прокурора слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, § 55).

Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення та висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Також, слідчим суддею враховано те, що ризики, передбачені, ст. 177 КПК України, не зменшилися, та продовжили існувати, обставини викладені у клопотанні, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Слідчий суддя досліджуючи матеріали клопотання, пояснення прокурора та захисника, пояснення обвинуваченого в судовому засіданні, а також відомості про особу ОСОБА_6 , прийшов до висновку, що на даний час наявні ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, (ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,) оскільки його оголошено у розшук в рамках іншого кримінального провадження (судового провадження) яке перебуває на розгляді в Голосіївському районному суді міста Києва за ч. 5 ст. 407 КК України. Про що безпосередньо ОСОБА_6 повідомив в судовому засіданні.

Однак, слідчим суддею обґрунтовано зроблено висновок, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України) є необгрунтованим, оскільки прокурором не доведено, так як і не надано документів, що свідчать про такий ризик, а лише перерахування дій не означає їх виконання, що можливо оцінюватись лише в сукупності з іншими доказами.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, яка перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.

У зв`язку з цим, даних про наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою не встановлено та стороною захисту не доведено.

При вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, в межах розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчий суддя врахував положенняч. 4 ст. 183 КПК України, а саме, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні для обвинуваченого ОСОБА_6 .

Доводи захисника, що клопотання подано з пропущенням строку, оскільки строк дії попередньої ухвали закінчувався 21 квітня 2024 року, а клопотання про продовження строку запобіжного заходу подано лише 20 квітня 2024 року є необґрунтованими.

Зокрема, слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що підготовче судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_6 призначене на 04 квітня 2024 року, яке не відбулось у зв`язку з перебуванням матеріалів справи у Київському апеляційному суді, які в свою чергу надійшли до Оболонського районного суду міста Києва лише 19 квітня 2024 року.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що прокурор був позбавлений можливості вчасно подати відповідне клопотання у судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , зокрема під час підготовчого судового провадження, яке 04 квітня 2024 року відповідно не відбулось.

Доводи сторони захисту, що під час розгляду клопотання порушено право на захист ОСОБА_6 , не заслуговують на увагу.

З матеріалів провадження убачається, що судом вживалися заходи для забезпечення присутності захисника ОСОБА_5 під час розгляду клопотання (доповідна а.с.43), однак захисник в судове засідання не з`явився.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2024 року ОСОБА_6 призначено захисника з Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Із журналу судового засідання від 20 квітня 2024 року (а.с.50-51) вбачається, що під час розгляду клопотання інтереси обвинуваченого ОСОБА_6 представляв захисник ОСОБА_9 , яка є професійним адвокатом. Відтак, право на захист обвинуваченого ОСОБА_6 не було порушено.

Крім того, у матеріалах провадження міститься клопотання захисника ОСОБА_5 (а.с. 55) про відкладення розгляду клопотання, яке одержано судом 22 квітня 2024 року та передано слідчому судді 23 квітня 2024 року.

Слідчим суддею вирішено питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за правилами ч. 6 ст. 199 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 квітня 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_12

Унікальний номер справи 756/5156/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження 11сс/824/3540/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК