Справа №212/2001/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 ; за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , представник малолітньої потерпілої - адвокат ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , захисниця обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого судового засідання в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001796 від 28 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у селі Єленівка Балтського району Одеської області, громадянин України, здобув середню освіту, пенсіонер, одружений, на утриманні дітей немає, раніше не судимий, інвалідності не має, місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором КРИВОРІЗЬКОЇ ПІВНІЧНОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , в присутності захисниці ОСОБА_7 , за згодою законної представниці малолітньої потерпілої потерпілої ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2023 року приблизно о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у гуртожитку за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_3 , де також мешкала зі своєю родиною малолітня ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 на прохання матері малолітньої - ОСОБА_4 , прийшов до приміщення ванної кімнати загального користування, яка розташована на першому поверсі вказаного гуртожитку, де вже знаходилася малолітня ОСОБА_9 , щоб показати останній як користуватися душовою кабіною та допомогти налаштувати воду.

В цей час, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на розбещення малолітньої ОСОБА_9 .

В цей же день, приблизно о 18-00 ОСОБА_6 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_9 та задоволення власної статевої пристрасті, залишився в приміщенні ванної кімнати та дочекався коли малолітня ОСОБА_9 роздяглась та пройшла у душову кабінку.

В подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи у вищезазначеному приміщенні ванної кімнати, впевнившись у відсутності свідків та очевидців, ігноруючи загальноприйняті норми моралі, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 є малолітньою особою, повністю роздягнувся та в оголеному вигляді зайшов до душової кабіни, де знаходилась малолітня ОСОБА_9 та впритул наблизився до малолітньої потерпілої ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свої розпусні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, перебуваючи в душовій кабіні в безпосередній близькості до потерпілої ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що вона є малолітньою особою, внаслідок чого не в повній мірі усвідомлює протиправність відносно себе дій сексуального характеру, ігноруючи загальноприйняті норми моралі, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, які полягали у порушенні нормального морального та фізичного становлення малолітньої та формуванні у неї антиморальних поглядів, умисно став демонструвати свій статевий орган дитині, непристойно ним торкатися до сідниць малолітньої, мацати і непристойно торкатися своїми руками до грудей малолітньої, тим самим вчиняючи фізичні розпусні дії сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_9 , що ставить під загрозу її нормальний психологічний та соціальний розвиток.

Крім того, 27.12.2023 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у гуртожитку за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_3 , де також мешкала зі своєю родиною малолітня ОСОБА_9 , разом з останньою направився поснідати в приміщення кухні загального користування, яка розташована на першому поверсі вказаного гуртожитку.

В цей час, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на повторне розбещення малолітньої ОСОБА_9 .

В цей же день, приблизно о 11-00 годині, ОСОБА_6 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_8 , з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вона є малолітньою особою, внаслідок чого не в повній мірі усвідомлює протиправність відносно себе дій сексуального характеру, користуючись відсутністю уваги з боку членів родини та впевнившись у відсутності свідків і очевидців, під приводом помити руки, запропонував останній пройти у приміщення ванної кімнати загального користування, яка розташована на першому поверсі гуртожитку за адресою АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи у вищезазначеному приміщенні ванної кімнати разом з малолітньою ОСОБА_9 , впевнившись у відсутності свідків та очевидців, ігноруючи загальноприйняті норми моралі, маючи умисел, спрямований на задоволення власної статевої пристрасті, користуючись безпорадним станом потерпілої, внаслідок її малолітнього віку, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, які полягали у порушенні нормального морального та фізичного становлення малолітньої та формуванні у неї антиморальних поглядів, знаходячись у безпосередній близькості до потерпілої, приспустив до колін потерпілої ОСОБА_9 штани та нижню білизну, чим повністю оголив її статеві органи. Після чого, перебуваючи у безпосередній близькості до потерпілої, умисно став мацати та непристойно торкатися своїми руками до грудей та оголених статевих органів малолітньої. Крім того, продовжуючи свої розпусні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ОСОБА_6 умисно, оголив свій статевий орган та став демонструвати свій статевий орган дитині, тим самим вчиняючи фізичні розпусні дії сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_9 , що ставить під загрозу її нормальний психологічний та соціальний розвиток.

Розпусні дії ОСОБА_6 були зупинені соціальним працівником гуртожитку ОСОБА_10 , яка зайшла до ванної кімнати, змусила його перервати вчинення своїх дій у відношенні малолітньої ОСОБА_9 та викликала працівників поліції.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

У кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_6 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком. Покласти на ОСОБА_6 обов`язки передбачені ст.76 КК України

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_6 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Пояснив, що щиро розкаюється у скоєному та почав відшкодовувати шкоду потерпілій.

Захисниця в судовому засіданні просила затвердити угоду.

Законна представниця малолітньої потерпілої ОСОБА_9 просила затвердити угоду,оскільки обвинувачений приніс свої вибачення, розпочав відшкодовувати нанесену шкоду, яка іде на реабілітацію потерпілої. Вона, як мати не хоче, щоб відбувався повний судовий розгляд, оскільки це буде суперечити інтересам її доньки. Надала відповідну письмову заяву щодо цього.

Представниця потерпілої - адвокат ОСОБА_5 підтримала укладання угоди, зазначила, що в цьому конкретному випадку, це відповідає інтересам малолітньої особи. Зазначила, що обвинувачений почав відшкодовувати шкоду та вони мають намір подати цивільний позов до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства. Просила покласти на обвинуваченого обов`язок утримуватись від спілкування з потерпілою.

Прокурор угоду підтримала, оскільки вона відповідає вимогам закону. При укладанні угоди враховувала такі обставини:1) обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення; 2) підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином; 3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, процесуальному спрощенні розгляду провадження та заощадженні бюджетних коштів на витрати, пов`язаних з кримінальним провадженням; 4) для запобігання травмування потерпілої.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угод вважається одним з найефективніших процедурних інструментів, спрямованих на забезпечення та відновлення прав потерпілої особи. У посібнику ООН щодо правосуддя для потерпілих наголошено на тому, що потерпілі повинні мати право на участь у процесі укладення угод. У рекомендації ради Європи від 17 вересня 1987 року № 6 R(87)18 «Щодо спрощення кримінального правосуддя» як пріоритет кримінальної політики виділено спрощення кримінального правосуддя шляхом запровадження «мирових угод» і шляхом надання можливості обвинуваченому подавати до суду заяву про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочини передбачені ч. 2 ст. 156 КК України по ступеню тяжкості відносяться до тяжких злочинів.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 156 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди потерпілій.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_6 ..

На підставі викладеного суд визнає ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину за ч. 2 ст.156 КК України за ознаками: вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 , повинен понести за вчинене кримінального правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення сторони домовились про покарання за ч. 2 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, пенсіонер, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, дітей на утриманні не має, раніше не судимий, розпочав компенсацію шкоди потерпілій стороні.

Посткримінальна поведінка обвинуваченого, який є пенсіонером, виконує неодноразово просив вибачення, пообіцяв і в подальшому брати участь у допомозі стороні потерпілої, виявляв активність у наданні допомоги та усуненні наслідків і саме у зв`язку з такою поведінкою обвинуваченого, яка вказує про його щире каяття та усвідомлення вчиненого, законний представник потерпілих та представник потерпілої, свідчить про усвідомлення ним протизаконності вчинених злочинних дій та вказує на його вірний соціальний напрямок.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено. Вчинення злочину щодо малолітньої дитини, не визнається судом обставиною, що обтяжує покарання, оскільки є кваліфікуючою ознакою складу злочину. Інших обтяжуючих обставин стороною обвинувачення не інкримінувалося.

Покарання, повністю узгоджується з критерієм справедливості , правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Щодо позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, то воно застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із заняттям ним певною діяльністю.

Це узгоджується із положенням п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із заняттям ним певною діяльністю.

Вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень не пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю.

Мотиви ухвалення інших рішень: процесуальні витрати стягнути із ОСОБА_6 на користь держави; цивільний позов не подано; долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 469, 472, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 лютого 2024 року у кримінальному провадженні за № 0001796 від 28 грудня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України укладену між прокурором КРИВОРІЗЬКОЇ ПІВНІЧНОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Призначити ОСОБА_6 узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на певний строк.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 3 (три) роки, за умови, що він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

3) не наближатися ближче ніж 200 метрів до малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та уникати будь-якого спілкування з нею (мобільний зв`язок, засоби Інтернет зв`язку, письмова переписка тощо).

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 з випробувальним строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Включити до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи інформацію про обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Речові докази: паперовий конверт зі зразками букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/104-24/3565-БД від 26.01.2024 року, у сумі 10,346, 91 грн. стягнути із ОСОБА_6 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11