Справа № 346/7225/23
Провадження № 1-кп/346/348/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000897 від 16.09.2023 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фастів Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні нікого немає, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не являється, раніше судимого:

-01.08.2008 Фастівським міськрайонний судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, звільнився по відбуттю строку покарання 19.10.2022,

-10.03.2011 Фастівським міськрайонний судом Київської області за ч.2 ст.186, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 28.03.2014,

-09.02.2015 Фастівським міськрайонний судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

-24.02.2015 Фастівським міськрайонний судом Київської області за ч.2 ст.185, 295, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 01.11.2017,

-14.01.2019 Фастівським міськрайонний судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 19.10.2022

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 16.09.2023 близько 21:30 год. перебуваючи позаду автобусної зупинки «Кляштор», що у АДРЕСА_1 , в період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та продовженого на 90 діб відповідно до Указу Президента України № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар кулаком правої руки в голову, внаслідок чого ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю. Тоді ОСОБА_5 почав завдавати ударів ногами по тулубу та обличчю ОСОБА_4 , після чого шляхом ривка вихопив у ОСОБА_4 . чорну наплічну сумку, вартістю 518 грн., в якій знаходились: записник із головною сторінкою на якій візерунки у вигляді апельсинів, посвідчення № НОМЕР_1 Державного підприємства «Центр оцінки та інформації» Підприємство Коломийський академічний обласний український драматичний театр імені Івана Озаркевича на ім`я ОСОБА_4 , блокнот із банківською карткою «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , банківською карткою «Пумббанк» № НОМЕР_3 , банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , банківською карткою «Приватбанк» № НОМЕР_5 , банківською карткою «Ощад банк» № НОМЕР_6 , банківською карткою «Пумббанк» № НОМЕР_7 , банківською карткою «Приватбанк» № НОМЕР_8 , банківською карткою «Приватбанк» № НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Poco» серії М3, IMEI1: НОМЕР_10 ; IMEI2: НОМЕР_11 із двома вмонтованими у нього сім-картами мобільних операторів «Водафон» та «Київстар» вартістю 3100 грн., абонентну книжку про оплату за використання природного газу по лічильнику «№ НОМЕР_12 , абонент ОСОБА_4 , адреса АДРЕСА_2 », розрахункову книжку про оплату за водопостачання та каналізацію «№ 7043420 абонент ОСОБА_4 , адреса, АДРЕСА_2 », товарний чек на ліхтар АК6 кількіцсть 1шт. ціна 15,00 грн., товарний чек від 20.05.2023 на фарбу чорну сума 102 грн., чек на видачу готівки в сумі 200 грн., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на мотоцикл марки «Skymoto» серія та номер НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки та моделі «Ford Mondeo» серія та номер НОМЕР_14 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки та моделі «ГАЗ 31105» серія та номер НОМЕР_15 , талон про правопорушення серії НОМЕР_16 видане на ім`я ОСОБА_4 , договір про отримання банківської картки «ПумбБанк», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_17 ), крім того, у сумці знаходились, грошові кошти у сумі 4 173 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн. 60 копійок., купюрами номіналом (2 купюри номіналом 1000 грн., 4 купюри номіналом 500 грн., 3 купюри номіналом 50 грн., 4 купюри номіналом 2 грн., 1 купюра номіналом 1 грн.), а також 14 грн. 60 коп. монетами.

Після чого ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 7 791 (сім тисяч сімсот дев`яносто одна) гривня.

Злочинні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, а саме в тому, що штовхнув потерпілого, у викрадені майна потерпілого вину не визнав. Пояснив, що він разом із матір`ю ОСОБА_8 близько 17:30 годин приїхали до м.Коломия, де в центрі біля фонтану познайомилися з потерпілим, який запросив їх до кафе-бару випити. Після того, як його мати з потерпілим випили спиртні напої, вони пішли до «Кляштору», де потерпілий дав йому 500 грн., щоб він купив спиртні напої, що він і зробив. Коли повертався, то побачив, що потерпілий чіпляється до його матері. Він підійшов до нього та відштовхнув від неї, потерпілий впав на землю, а він взяв власну чорну сумочку і разом з матір`ю вони пішли в сторону ЗАГСу. Сумочку потерпілого він не брав. Потерпілий одразу підвівся та пішов разом з ними, будь яких тілесних ушкоджень не мав. Біля ЗАГСу біля квіткової клумби вони втрьох стояли і потерпілий з матір`ю розпивали спиртні напої. Після чого потерпілий залишив свою сумочку і відійшов в туалет. Він намагався в сумочці потерпілого знайти документи, паспорт, щоб подивитися місце його проживання і віднести йому його речі. В цей час під`їхала патрульна поліція. Він злякався, бо має судимості, і викинув сумку за паркан клумби. Працівники поліції затримали його за підозрою у вчинені злочину, та з місця події вилучили сумочку потерпілого. При затриманні під час обшуку в нього вилучили футболку жовтого кольору із зображенням вовка, в якій він був одягнений, грошові кошти в сумі 4653 грн. та кнопковий мобільний телефон та чек, який потерпілий йому передав разом з грошима. При цьому під час затримання при ньому не було його сумочки, бо він викинув її в смітник біля ЗАГСу. Того дня він потерпілому тілесні ушкодження не наносив, його сумочку з речами, документами та грошовими коштами не викрадав. Жодного матеріального відшкодування потерпілому ані він, ані його родичі не здійснювали. В судових дебатах та в останньому слові заявив, що визнає себе винним повністю та щиро кається, просить суворо його не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що працює в драмтеатрі м.Коломия та кожного дня повертається з роботи додому о 21-22 годині. 16.09.2023 року близько 21:30 години він повертався з роботи додому, при собі мав чоловічу шкіряну сумку. В районі автобусної зупинки «Кляштор», що у АДРЕСА_1 він побачив групу людей, до нього звернувся чоловік в жовтій футболці із зображенням звіра, попросив сигарети. Він відповів, що не курить і одразу відчув удар по голові, після чого він впав на землю. Коли прийшов до тями, був весь у крові, виявив пропажу сумки, в якій знаходилися належні йому речі, документи та грошові кошти, перелік та суми яких відповідають зазначеним в обвинувальному акті. Він прийшов додому, дружина викликала поліцію, він давав показання щодо обставин події. Пізніше працівники поліції повернули йому належні йому сумку, документи, банківські картки, які були в сумці, а грошові кошти не повернули. Також він брав участь в слідчій дії, а саме впізнання за фотознімком, в ході якої він впізнав чоловіка одягненого в жовту футболку із зображенням звіра, який підійшов до нього та запитав про сигарети, ця особа та обвинувачений це одна й та сама особа. Мати обвинуваченого пропонувала йому відшкодувати завдану шкоду, але він нічого не отримував, на зараз не має жодних претензій до обвинуваченого і не бажає отримувати будь-які компенсації. Просив суворо не карати обвинуваченого.

З рапорту про отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що 16.09.2023 о 21:38 на службу 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що 16.09.2023 о 21:30 невідомі особи нанесли її чоловіку ОСОБА_4 тілесні ушкодження та забрали сумку чорного кольору, в якій знаходилися особисті документи, банківські картки, грошові кошти та мобільний телефон «Росо» (ар.пр.32).

З протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.09.2023 від ОСОБА_4 вбачається, що 16.09.2023 о 21:30 годин в АДРЕСА_1 невідома особа із застосуванням насильства заволоділа сумкою потерпілого із належними останньому особистими речами, банківськими картками, грошовими коштами та мобільним телефоном (ар.пр.33).

З довідки КНП «Коломийська ЦРЛ`КМР відділення НЕМД №3371 від 16.09.2023 вбачається, що ОСОБА_4 о 22:15 звернувся до відділення НЕМД з приводу закритого перелому спинки носа (ар.пр.34).

Відповідно до листа Генерального директора КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР № 25353/01-05/07 від 17.10.2023, наданого у відповідь на запит слідчого вбачається, що з 31.07.2023 по даний час не зареєстроване звернення за медичною допомогою до СП «Стаціонар» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР гр.. ОСОБА_4 , 1962 р.н., жителя АДРЕСА_3 )

З висновку експерта №217 від 13.10-24.10.2023 за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_4 вбачається, що на момент проведення судово-медичної експертизи (обстеження) 16.10.2023 о 10:50 годин у ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень чи їх слідів на тілі не виявлено. У зв`язку з тим, що на дослідження не надано жодних медичних відомостей з даними обстеження та лікування ОСОБА_4 після отриманих ним травм 16.09.2023 року, дати відповіді на питання Постанови немає змоги. (ар.пр.91-92).

З протоколу огляду місця події від 16.09.2023 року та фототаблиці до нього вбачається, що в період часу з 22:10 по 23:20 слідчим проведено огляд ділянки місцевості в АДРЕСА_4 біля бетонних перил клумби, де виявлено двох осіб, чоловіка та жінку, якими виявилися ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 одягнутий в футболку жовтого кольору із зображенням вовка на грудях, сірі джинси, чорні туфлі. Шургалюк одягнута в жовну футболку, чорні джинси, сірі кросівки. Позаду даних осіб виявлено чорну чоловічу шкіряну сумку, поруч з якою знаходиться мобільний телефон марки «Росо» серії М3, IMEI1: НОМЕР_10 ; IMEI2: НОМЕР_11 із двома вмонтованими у нього сім-картами мобільних операторів «Водафон» та «Київстар», візитниця з банківськими картками: картка Ощадбанку № НОМЕР_2 видана на ім`я ОСОБА_4 , «Пумббанк» № НОМЕР_3 , «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , «Приватбанк» № НОМЕР_5 , «Ощад банк» № НОМЕР_6 , «Пумббанк» № НОМЕР_7 , «Приватбанк» № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , абонентну книжку про оплату за використання природного газу по лічильнику «№ НОМЕР_12 , абонент ОСОБА_4 , адреса АДРЕСА_2 », розрахункову книжку про оплату за водопостачання та каналізацію «№ 7043420 абонент ОСОБА_4 , адреса, АДРЕСА_2 », записник, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_17 ), договір про отримання банківської картки «ПумбБанк», посвідчення № НОМЕР_1 видане ДП «Центр оцінки та інформації» на ім`я ОСОБА_4 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на мотоцикл марки «Skymoto» серія та номер НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки та моделі «Ford Mondeo» серія та номер НОМЕР_14 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки та моделі «ГАЗ 31105» серія та номер НОМЕР_15 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , талон про правопорушення серії НОМЕР_16 видане на ім`я ОСОБА_4 та медична довідка, монети 14 грн. 60 коп. (ар.пр.35-48).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.09.2023 вбачається, що ОСОБА_5 на підставі ст..208 КПК України був затриманий 16.09.2023 о 23:20 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. При затриманні ОСОБА_5 винним себе не визнавав. Під час обшуку затриманого виявлено та вилучено футболка жовтого кольору із наявним малюнком у вигляд вовка на передній частині, дві купюри номіналом 1000 грн., чотири купюри номіналом по 500 грн., три купюр номіналом по 50 грн., чотири купюри номіналом по 2 грн., одна купюра номіналом 1 грн., чек про видачу готівки від 16.09.2023 на суму 3500 грн. (ар.пр.49-52).

З протоколу огляду предмета від 18.09.2023 та фототаблиці до нього, вбачається, що слідчим оглянуто речі виявлені та вилучені в ході огляду місця події 16.09.2023 та під час обшуку затриманого ОСОБА_5 17.09.2023 (ар.пр.62-72).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2023 та інформаційної довідки до протоколу вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 впізнав особу на фотознімку №1, на якому зображений ОСОБА_5 , яка 16.09.2023 близько 21:20 в АДРЕСА_1 під час побиття заволоділа належною йому сумкою з особистими речами, грошовими коштами та мобільним телефоном. Особу впізнав за формою носа та губ, посадкою очей, формою обличчя загальною у своїй сукупності (ар.пр.87-89).

З протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 28.10.2023 вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 впізнав футболку, зображену на фотознімку №3, в яку був одягнутий злочинець, за такими ознаками: футболка жовтого кольору із принтом у вигляді вовка спереду (ар.пр.109-114).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 01.11.2023 та відеозапису, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_10 вбачається, що останній на місці події, а саме в АДРЕСА_1 вказав, що йшов у напрямку від моста до джерела, побачив, що ОСОБА_4 діставав його маму та наніс йому удар в обличчя лівою рукою, після чого ОСОБА_4 впав, а ОСОБА_5 взяв його сумку, що була поруч та разом із мамою з місця поді пішли (ар.пр.115-118, 119).

З висновку експерта №СЕ-19/109/23/11946-ТВ від 10.10.2023 за результатами товарознавчої експертизи вбачається, що станом на 16.09.2023 ринкова вартість вживаного мобільного телефону марки «Росо» серії «М3»моделі «M2010J19CG» імеі1: НОМЕР_10 , імеі2: НОМЕР_11 об`ємом пам`яті 4/64 GB становила 3100 грн., вживаної шкіряної сумки чоловічої через плече з написами «LEATHER LAB» чорного кольору становила 518 грн. (ар.пр.100-108).

Судом оглянуті речові докази, а саме футболка жовтого кольору із зображенням вовка, чорна чоловіча сумка та грошові кошти в сумі 4 159 грн., купюрами номіналом 2 купюри номіналом 1000 грн., 4 купюри номіналом 500 грн., 3 купюри номіналом 50 грн., 4 купюри номіналом 2 грн., 1 купюра номіналом 1 грн.

Після дослідження речових доказів обвинувачений пояснив, що саме в цій футболці він був одягнутий в день вчинення інкримінуємого йому кримінального правопорушення та його затримання. Чорна чоловіча сумка, це саме та сумка, яку він викрав у потерпілого та яка було вилучена у нього під час огляду місця події. Грошові кошти були у вилучені у нього під час затримання, належать потерпілому.

Потерпілий підтвердив належність йому чорної чоловічої сумки та грошових коштів, а також підтвердив, що саме оглянута судом футболка жовтого кольору була одягнута на обвинуваченому в день нападу на нього.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану беззаперечно доведена стороною обвинувачення, а саме показаннями потерпілого, які узгоджуються з іншими доказами щодо обставин кримінального правопорушення щодо часу, місця, способу вчинення злочину, переліку викрадених речей, особи, винної у вчиненому, розміру шкоди.

Так, потерпілий в судовому засіданні вказав на обвинуваченого, як на особу, що 16.09.2023 о 21:30 завдала йому удар, після чого він виявив пропажу сумки з речами та грошовими коштами, а прийшовши додому його дружина викликала поліцію та швидку. Ці покази потерпілого повністю узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме рапортом про отримання та реєстрацію повідомлення про злочин 16.09.2023 о 21:38 від дружини потерпілого, протоколом прийняття заяви про злочин від потерпілого в цей же день о 22:00, звернення потерпілого до відділення невідкладної медичної допомоги о 22:40, протоколом огляду місця події від 16.09.2023 в період часу з 22:10 по 23:20, в ході якого виявлено обвинуваченого та біля нього сумка потерпілого з належними йому речами та документами, які в подальшому оглянуті та повернуті потерпілому, протоколом затримання обвинуваченого 16.09.2023 о 23:20, в ході якого під час його обшуку виявлено грошові кошти в сумі 4159 грн. та не виявлено інших речей, зокрема належної обвинуваченому сумки, протоколом проведення слідчого експерименту від 01.11.2023 за участю ОСОБА_5 , в ході якого останній розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказав де та як саме завдав удар потерпілому, забрав сумку та пішов, фактично визнав свою вину в інкримінованому злочині, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2023 та пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 28.10.2023, в ході яких потерпілий впізнав ОСОБА_5 як особу, яка нанесла йому удар та заволоділа його майном та футболку, в якій ОСОБА_5 був одягнений, висновками експертів, щодо вартості викраденого майна, речовими доказами.

Невизнання обвинуваченим в ході судового розгляду своєї вини у грабежі, суд оцінює критично, вважає їх неправдивими, розцінює як намір уникнути відповідальності за вчинене, оскільки його покази щодо не вчинення дій спрямованих на заволодіння майном потерпілого, та про те, що потерпілий без будь-яких тілесних ушкоджень самостійно разом з обвинуваченим прийшов з зупинки «Кляштор» до ЗАГСу з належною йому сумкою, де продовжив вживати алкогольні напої, а потім пішов, при цьому залишив належну йому сумку біля обвинуваченого, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, спростовуються дослідженими судом доказами. Заява обвинуваченого в судових дебатах та під час звернення до суду з останнім словом про визнання вини судом розцінюється як вимушена, зроблена після дослідження всіх доказів обвинувачення та також підтверджує його вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Отже, суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, за що передбачено кримінальну відповідальність за ч.4 ст.186 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст..66 КК України, суд зважає на наступне.

В обвинувальному акті зазначено про наявність двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. сторона захисту наполягала на врахуванні судом цих обставин при призначенні покарання, а також відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, про що останній зазначив в письмовій заяві.

Разом з цим, судом не встановлено жодної з вказаних обставин, що пом`якшують покарання виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб,

наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.09.2019 р. у справі №166/1065/18.

Так, щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність, проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 визнавав свою вину у вичиненому кримінальному правопорушенні частково, в судовому засіданні заперечив факт заволодіння чужим майном, тільки в судових дебатах заявив про повне визнання своєї вини та каяття, суд приходить до висновку, що поведінка обвинувачвеного під час розгляду провадження в суді не свідчила про щирий жаль з приводу вчинних дій та їх осуд.

Судом не встановлено і такої обставини, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений був затриманий одразу після вчинення кримінального правопорушення 16.09.2023 о 23:20 на підставі ст..208 КПК України (а.пр.49), не визнавав своєї вини, був впізнаний потерпілим (ар.пр.87), відмовлявся давати покази під час допиту в якості підозрюваного, про що заявив в судовому засіданні, тобто відсутні підстави вважати, що обвинувачений надавав органам досудового слідства будь-яку допомогу в установленні невідомих їм обставин справи.

При цьому суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену в Постанові від 7 квітня 2021 р. у справі № 263/15605/17, де Верховний Суд вказав, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом.

В даній справі, судом не встановлено, що обвинувачений до або після його викриття вчиняв такі дії, що розцінюються як активне сприяння розкриттю злочину.

Щодо повного відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, то судом також не встановлена така пом`якшувальна покарання обставина, оскільки викрадені речі були виявлені та вилучені працівниками поліції та частково повернуті потерпілому без добровільної волі обвинуваченого, будь яких компенсацій в рахунок заподіяної шкоди та завданих збитків потерпілому ані з боку обвинуваченого, ані з боку інших осіб (зокрема матері) не було здійснено, що в судовому засіданні підтвердив як потерпілий, так і обвинувачений.

Суд критично оцінює та не бере до уваги письмову заяву потерпілого про відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі (ар.пр.30), оскільки під час допиту в судовому засідання потерпілий не підтвердив даного факту.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст..67 КК України, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст..10 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.

Потерпілий ОСОБА_4 , 1962 року народження, на момент вчинення щодо нього кримінального правопорушення досяг 61 року, тобто досяг пенсійного віку, а тому в розумінні вказаної вище норми закону є особою похилого віку.

Діючи протиправно щодо потерпілого, обвинувачений, зважаючи на зовнішній вигляд потерпілого, усвідомлював, що останній похилого віку.

Отже обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд виходить із наступного.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в ухвалі Верховного Суду від 30 квітня 2021 року в справі № 325/1421/18 зазначено, що питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст..12 КК України є тяжким злочином, характер діяння і спосіб його вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність кваліфікуючих ознак та кількість епізодів.

Суд також враховує особу обвинуваченого, його вік (34 роки), сімейний стан (неодружений, утриманців не має), стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє на тяжкі хвороби (ар.пр.124), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває ( АДРЕСА_5 , не працює та доходів не має. Суд враховує попередню злочинну діяльність обвинуваченого, а саме останній неодноразово судимий (а.пр.122-123), зокрема 5 разів за злочини проти власності, за що відбував покарання реально, нове кримінальне правопорушення вчинив через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі (ар.пр.120), що свідчить про антисуспільну спрямованість та вперте небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення. Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, відсутність щирого каяття, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність однієї обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, думку потерпілого та позицію прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому і вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування ч.1 ст.69 КК України, на чому наполягала сторона захисту, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування даної норми є правом, а не обов`язком суду за наявності окрім декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, ще й виключно позитивні дані, що характеризують його особу та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що, наявність обтяжуючої покарання обставини та негативних даних про особу обвинуваченого (негативна характеристика, наявність непогашеної судимості за тяжкі злочини проти власності, антисуспільний спосіб життя), відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність виключно позитивних даних, що характеризують його особу та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виключає можливість застосування ст..69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.4 ст.186 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України скасуванню підлягають арешт, накладені ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.09.2023 року на майно з метою забезпечення збереження речових доказів (ар.пр.85-86).

Долю речових доказів в кримінальному провадженні вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України (ар.пр.73-80).

Судові витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи розміром 1195,00 гривень слід покласти на обвинуваченого (ар.пр.99).

Цивільні позови не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 16 вересня 2023 року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк тримання під вартою з 16 вересня 2023 до набрання вироком законної сили із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи в розмірі 1195,00 гривень.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайнного суду Івано-Франківської області від 20.09.2023 року (справа №346/5260/23 провадження №1кс/346/714/23).

Речові докази:

- Мобільний телефон марки «Poco» серії М3, IMEI1: НОМЕР_10 ; IMEI2: НОМЕР_11 із двома вмонтованими у нього сім-картами мобільних операторів «Водафон» та «Київстар», банківська картка «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , банківська картка «Пумббанк» № НОМЕР_3 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_5 , картка «Ощад банк» № НОМЕР_6 , картка «Пумббанк» № НОМЕР_7 , банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_8 , банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_9 , абонентська книжка за використання природного газу, світла, води та водопостачання на АДРЕСА_2 , що у м. Коломия, договір про отримання банківської картки «Пумббанк», записник, посвідчення № НОМЕР_18 видане на ім`я ОСОБА_4 ДП «Центр оцінки та інформації», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на мотоцикл марки «Skymoto» серія та номер НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки та моделі «Ford Mondeo» серія та номер НОМЕР_14 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки та моделі «ГАЗ 31105» серія та номер НОМЕР_15 , талон про правопорушення серії НОМЕР_16 видане на ім`я ОСОБА_4 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_17 ), грошові кошти у загальній кількості 14 грн. 60 коп., монетами - залишити потерпілому ОСОБА_4 за належністю,

- чоловічу шкіряну сумку та грошові кошти у сумі 4 159 грн., купюрами номіналом 2 купюри номіналом 1000 грн., 4 купюри номіналом 500 грн., 3 купюри номіналом 50 грн., 4 купюри номіналом 2 грн., 1 купюра номіналом 1 грн. - повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю;

- футболку жовтого кольору із наявним малюнком у вигляді вовка на передній її частині - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1