Справа №613/516/24 Провадження № 1-кс/613/159/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року. Слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000031,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій вона просить визнати протиправною бездіяльність дізнавача, яка полягала у неознайомленні ОСОБА_3 з процесуальними правами потерпілого після подачі заяви про вчинення злочину та скасувати постанову старшого дізнавача Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 16.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що СВ Богодухівського РВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за її повідомленням.

Зазначає, що їй як власнику будинку АДРЕСА_1 заподіяно майнову та моральну шкоду, оскільки її залишили без електроенергії в зимовий період та в умовах воєнного стану, що створює небезпеку для її життя і здоров`я. Також вона позбавлена можливості заряджати телефон та як наслідок викликати швидку за необхідності та дізнаватись про загрозу обстрілу.

Крім того ОСОБА_3 вважає, що в силу ст.55 КПК України вона, як особа, що подала заяву про злочин, вже є потерпілою у даному провадженні.

Однак постановою дізнавача від 16.02.2024 у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у даному провадженні було відмовлено.

При винесенні постанови дізнавач взяв до уваги лише пояснення юрисконсульта АТ «Харківобленерго» та послався на обставини, які не відповідають дійсності, крім того, жодним чином не вмотивував, чому ОСОБА_3 є особою, якою не завдано шкоди.

Вважає, що зазначена постанова є протиправною та просить її скасувати.

Беручи до уваги дату отримання копії постанови, просить поновити строк звернення зі скаргою.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, його неявка, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заявник ОСОБА_3 просила розглядати скаргу за її відсутності, скаргу задовольнити.

Враховуючи, встановлені КПК України скорочені строки розгляду скарги та волевиявлення самої заявниці, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності особи, що подала скаргу.

Дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя дійшов наступного.

Пунктом 5 ч. 1ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55КПК України).

Згідно ч. 3 ст.55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Під час вивчення матеріалів скарги було встановлено, що СД Богодухівського РВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за фактом примушування ОСОБА_3 працівниками АТ «Харківобленерго» до укладення договору про надання послуг з електроенергії (№0000031) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України.

13.02.2024 ОСОБА_4 подано клопотання про визнання її потерпілою.

Постановою дізнавача від 16.02.2024 у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у даному провадженні було відмовлено.

Постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_3 не було завдано шкоди правопорушенням.

В обґрунтування такого висновку дізнавач зазначає, що дії працівників РРЕ АТ «Харківобленерго» з припинення постачання електричної енергії відповідають вимогам законодавства. Заявнику було запропоновано пролонгувати дію договору постачання електричної енергії, однак ніяких дій з примушування укласти такий договір, поєднаних з погрозами, не вчинялось.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення скарги, слідчий суддя зазначає, що системний аналіз положень ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України свідчить, що для вирішення питання щодо процесуального статусу особи як потерпілої необхідним є з`ясування чи заподіяно такій особі шкоди злочином та якої саме, моральної, фізичної чи майнової.

Розглядаючи скаргу на постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим, мотиви прийняття відповідного рішення. Відповідні підстави мають бути належним чином мотивовані в постанові слідчого. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, постанова слідчого підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, зміст постанови свідчить, що висновки дізнавача про те, що жодної шкоди ОСОБА_3 не заподіяно, ґрунтуються фактично на тому, що дії працівників РРЕ АТ «Харківобленерго» з відключення будинку від постачання електроенергії відповідали на думку дізнавача вимогам закону, а жодних погроз та примушування укладати договір до ОСОБА_3 не застосовувалось, однак з наведених підстав провадження на підставі ч.1 ст.284 КПК не закрито.

Водночас, в постанові не надано належної оцінки доводам ОСОБА_3 про порушення її прав та інтересів, наведеним в заяві про вчинення кримінального правопорушення, належне обґрунтування висновку про відсутність заподіяної ОСОБА_3 шкоди також не наведено.

Отже, висновок дізнавача про те, що скаржнику не завдано шкоди, є передчасним.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що кримінальне провадження за ознаками ст.355 КК України передбачає залучення потерпілого, а постанова дізнавача в частині висновку про незавдання ОСОБА_3 шкоди правопорушенням належним чином не вмотивована, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та скасування постанови дізнавача від 16.02.2024.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності дізнавача, яка полягала у неознайомленні ОСОБА_3 з процесуальними правами потерпілого, слідчий суддя звертає увагу на таке.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Отже межі втручання слідчого судді у діяльність прокурора, слідчого, дізнавача обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.

Крім того, згідно з ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного вимога про визнання протиправною бездіяльності дізнавача задоволенню не підлягає.

Враховуючи дату отримання заявником копії постанови, строк подання скарги не порушено.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача СД Богодухівського РВП від 16.02.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0000031.

В іншій частині відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_1