Справа № 457/602/24
провадження №1-кс/457/181/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Трускавець

Слідчий суддя Трускавецького міського суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув скаргуОСОБА_3 на бездіяльність СВ відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області із скаргоюна бездіяльність СВ відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 04 квітня 2024 року.

Дана скарга мотивована тим, що ним 04 квітня 2024 року було подано до відділення поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.383, 435-1, 206, 170 КК України. В заяві скаржник зазначав, що ОСОБА_4 звернулась в Службу безпеки України із безпідставним звинуваченням в його сторону. Так нею було заявлено, що скаржник отримує переваги у розміщенні атракціонів на майдані незалежності у м.Трускавці та що останній користується автомобілем, який було ввезено для потреб АТО, для власних цілей. Однак такі твердження є безпідставними та є неправдивим повідомленням про злочин щодо ОСОБА_3 , є наклепом та образою честі та гідності військовослужбовця, оскільки заявник є ветераном війни, а також наклепи в сторону органів державної влади. Таким чином вважає, що дії ОСОБА_4 є неприпустимими, спрямовані на підрив авторитету органів державної влади а також авторитету військовослужбовців. Однак всупереч ст. 214 КПК України, ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області допустило бездіяльність, оскільки відомості зазначені у заяві ОСОБА_3 повинні були внесені до ЄРДР. Просить визнати протиправною бездіяльність СВ ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, зобов`язати слідчого розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 від 04 квітня 2024 року.

Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав в канцелярію суду заяву, в якій подану ним скаргу підтримав та просив задоволити та розгляд такої проводити без його участі.

Представник ВП №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області в судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду..

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до переконання, що у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Кримінальний Кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний Кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є кримінальним правопорушенням та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 5 ст. 214 КПК України регламентує які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про:дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім цього, порядок ведення ЄРДР врегульований, зокрема, Положенням «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. 4 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18.

Відтак, такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 04 квітня2024 року звернувся з заявою до відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.383, 435-1, 206, 170 КК України. В заяві зокрема зазначив, що ОСОБА_4 звернулась до Служби безпеки України з безпідставним повідомленням про вчинення ОСОБА_3 протиправних дій щодо переваг у розміщенні атракціонів на майдані Незалежності у м.Трускавці та користуванням в особистих цілях автомобілем який був ввезений для потреб АТО. А тому вважає, що дії ОСОБА_4 являються завідомо неправдивим повідомленням про злочин, в якому викладені наклепи в сторону скаржника та органів державної влади та місцевого самоврядування, а тому в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.383, 435-1, 206, 170 КК України.

Згідно з повідомлення заступника начальника поліції начальника СВ ВП №2 щодо розгляду матеріалів, які зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення під № 1212 від 04 квітня 2024 року, у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відомості до ЄРДР скеровані для розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» або в порядку, визначеному КУпАП.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні матеріали ІТС ІПНП від 04 квітня 2024 року №1212, заява про вчинення кримінального правопорушення від 04 квітня 2024 року не містить фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення, обставини на які у своїй заяві посилається скаржник, відповідно до ст. 11 КК України не можуть трактуватися як злочин, а тому відсутні підстави для реєстрації його заяви у ЄРДР.

Норми чинного законодавства не передбачають імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Таким чином, КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень, що містять у собі відомості про склад кримінального правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких фактичних даних не зазначено, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також необхідно зазначити, що кваліфікація злочинів у кримінальному праві це точна кримінально-правова оцінка конкретної небезпечної дії у суспільстві. Вона полягає у встановленій відповідності між ознаками суспільно-небезпечної дії і ознаками, передбаченого в нормах кримінального закону. При проведенні досудового слідства функцію кваліфікації злочину здійснюють уповноважені на це особи: слідчі, прокурори, що находить своє втілення у відповідних процесуальних документах: повідомленні про підозру, обвинувальному акті.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя вважає, що в поданій заяві про вчинення злочину, скаржником не наведено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що скаржником ОСОБА_3 було неодноразово подані заяви до відділення поліції та скарги до суду на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо не розгляду його заяв про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 аналогічного змісту.

Так, слідчим суддею було розглянуто, зокрема, скаргу ОСОБА_3 набездіяльність СВ відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 26 січня 2024 року у справі № 457/183/24 за результатами якого було винесено ухвалу від 05 лютого 2024 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3 було відмовлено. Ухвала набрала законної сили.

Колегією суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 457/183/24 апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Трускавецького міського суду Львівської області від 05 лютого 2024 року про відмову в задоволенні скарги-без змін.

Зважаючи на вищенаведене, та враховуючи що відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України, оскільки заява ОСОБА_3 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, так як в поданій заяві не міститься обґрунтованих відомостей на підтвердження обставин скоєння кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність СВ відділення поліції №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1