07.03.2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 642/3198/23

Провадження №1-кп/642/157/24

07 березня 2024 року

м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000526 від 03.04.2023 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка, Краснокутського району, Харківської області, громадянина України, українця з середньою освітою, офіційно не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 04.11.2011 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 3 роки, 18.07.2012 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та 5 місяців, 23.02.2012 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.304, ч. 1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та 3 місяці; 29.03.2017 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком 5 років та 7 місяців, 19.10.2017 року Апеляційним судом Харківської області вирок переглянуто та змінено покарання до 4 років позбавлення волі, 20.12.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком 3 роки; 03.05.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 5 років,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

На розгляді Ленінського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000526 від 03.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судове засідання повторно (12.01.2024, 05.02.2024, 26.02.2024, 07.03.2024) не з`явилася представник потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 , про розгляд справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Учасники процесу вважали за необхідне повторити виклик учасників процесу в наступне судове засідання, накласти грошове стягнення на представника потерпілого ОСОБА_6 у зв`язку з її злісними ухиленнями від явки до суду.

Крім того, на обговорення учасників судового розгляду, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність ризиків, які зазначені прокурором в клопотанні.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 05.07.2023 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 03.09.2023.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 18.08.2023 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 16.10.2023.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 06.10.2023 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 04.12.2023.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 20.11.2023 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 18.01.2024.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 12.01.2024 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 12.03.2024.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний: з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчините інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Існування ризику переховування обвинуваченим ОСОБА_5 від суду підтверджується наступним.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, що він не має стійких соціальних зв`язків, засуджений 03.05.2023 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 5 років, вирок набрав законної сили, тому існують обґрунтовані ризики того, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_5 може покинути місце мешкання та виїхати за межі м.Харкова та області з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик його переховування від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, а також тим, що на теперішній час ОСОБА_5 відомі відомості про особи свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає йому можливість впивати на їх свідчення.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що він не має будь-яких офіційних та законних джерел доходу, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що перебуваючи поза умовами ізоляції, він може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб. При цьому, злочин, що інкриміновано ОСОБА_5 , вчинено з корисливих мотивів.

Також суддя бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на теперішній час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо накладення грошового стягнення на представника потерпілого ОСОБА_6 у зв`язку з її злісними ухиленнями від явки до суду, суд приходить до наступного.

Статтею 325 КПК України передбачено, що якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.139 КПК України, якщо потерпілий, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму у випадку неприбуття на виклик суду.

Судом неодноразово вживалися заходи щодо забезпечення явки потерпілого та його представників, про що в матеріалах справи є відповідні підтвердження.

З огляду на викладене, таку поведінку представника потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 з урахуванням зауважень головуючого в попередньому судовому засіданні, суд визнає як неявку без поважних причин та неповідомлення про причини неприбуття, а в цілому, як неповагу до суду та вважає за доцільне застосувати до представника потерпілого заходи судового впливу, а саме необхідності накладення грошового стягнення у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 грн, а також повторно викликати учасників процесу в судове засідання.

Керуючись ст.ст.331,369, 372, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

Оголосити перерву в судовому засіданні до 14-00 години 29.03.2024 року.

Повторити виклик учасників судового розгляду.

Попередити учасників справи про недопустимість зловживання процесуальними правами.

Накласти на представника потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 , місце роботи за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 , грошове стягнення у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн..

Виконання ухвали доручити Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (36023, Полтавська область, місто Полтава, провулок Стешенка, будинок 6).

Виконання ухвали в частині грошового стягнення виконується відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Копію ухвали направити представнику потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_6 , місце роботи за адресою: м.Полтава, пр.Першотравневий, 18 а та роз`яснити, що вона має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

Відповідно до ст.147 КПК України ухвала в частині накладення грошового стягнення може бути скасована судом, що її постановив за клопотанням особи, на яку накладено стягнення.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 05.05.2024 включно.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вручення обвинуваченому.

Встановити строк дії даної ухвали до 05 травня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1