Справа № 703/1653/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2024 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником - прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні від 03.04.2024 під №0000125 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, пенсіонера, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей 2008 та 2010 р.н., є особою з інвалідністю 3 групи (зі слів), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

затриманого у порядку ст. 208 КПК України о 14 год. 10 хв. 12 квітня 2024 року (час фактичного затримання 13 год. 10 хв. 12 квітня 2024 року),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

установив:

Слідчий СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, але не довше строку проведення досудового розслідування, визначити розмір застави у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покласти на ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні СВ відділу поліції №2 Черкаського ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000125 від 03 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в ході проведення досудового слідства у якому встановлено, що ОСОБА_6 , точної дати та часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на сміттєзвалищі, розташованому на території м. Сміла Черкаської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, незаконно придбав, без передбаченого законом дозволу, шляхом знахідки корпус ручної протипіхотної гранати РГН з підривником УДЗ в кількості 1 штуки, предмети зовні схожі на набої в кількості 374 штуки, та сипучу речовину зелено-коричневого кольору, зовні схожу на порох, які в подальшому переніс та зберігав за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 12 квітня 2024 року, без передбаченого законом дозволу.

Цього ж дня, в період часу з 07 години 31 хвилини по 11 годину 40 хвилин, за місцем проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , під час проведення санкціонованого обшуку працівниками поліції виявлено та вилучено корпус ручної протипіхотної гранати РГН з підривником в кількості 1 штуки, яка, згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №154 від 12 квітня 2024 року, відноситься до категорії вкрай небезпечних; предмети, зовні схожі на набої в кількості 374 штуки та сипучу речовину зелено-коричневого кольору, зовні схожу на порох, яка, згідно довідки №104 від 12 квітня 2024 року, належить до категорії обмежено безпечна.

12 квітня 2024 року о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст.208 КПК України, та 12 квітня 2024 року, з врахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення тяжкого кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , орган досудового розслідування вважає, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене ним діяння може спонукати останнього, перебуваючи на волі, ухилитися від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання; з метою уникнення кримінальної відповідальності, у випадку доведеності вини судом, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни наданих ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього; перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 матиму змогу та буде намагатися перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, зокрема може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, а також з особами, яким в подальшому може плануватися вручення повідомлення про підозру, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати досудовому розслідуванню.

Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, в зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали та зазначили, що на даному етапі слідства зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. При цьому, з огляду на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду; можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також особу підозрюваного, вважають, що будь-який з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає, у зв`язку з чим надав органу досудового розслідування покази щодо обставин його вчинення. Стверджував, що він є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, в зв`язку з чим просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказав, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно. Проживає за однією адресою разом зі своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми, які перебувають на його утриманні. Підозрюваний ОСОБА_6 надав органу досудового розслідування вичерпні пояснення про обставини вчинення кримінального правопорушення, співпрацює зі слідством та надалі буде активно приймати участь у розслідування кримінального провадження. На свідків та інших учасників провадження не тиснув і тиснути не буде. Перебуваючи вдома, за першою вимогою буде прибувати до слідчого та суду. Вважає, що своєю поведінкою ОСОБА_6 зможе довести обґрунтованість довіри до нього, відсутність ризиків. З урахуванням викладеного, просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, врахувавши доводи прокурора, заслухавши позицію підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно витягу з ЄРДР від 12 квітня 2024 року, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000125 внесені до вказаного реєстру:

- 03 квітня 2024 року за фабулою: «03 квітня 2024 року до чергової частини відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшов рапорт о/у СКП ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 , зберігає наркотичні речовини» - правова кваліфікація - ч.1 ст.309 КК України;

- 12 квітня 2024 року за фабулою: «12 квітня 2024 року до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від дізнавача СД відділу поліції №2 старшого лейтенанта ОСОБА_9 про те, що під час санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області №703/1653/24 від 10 квітня 2024 року в рамках кримінального провадження №0000125 за ч.1 ст.309 КК України від 03 квітня 2024 року на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в гаражному приміщенні було виявлено та вилучено: предмет, зовні схожий на гранату з маркуванням «РГН.254 8-85», набої калібру 5,6 мм в кількості 332 штук, набої до гладкоствольної рушниці в кількості 42 штук калібр 16, порох вагою близько 2 кілограм, які ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу» - правова кваліфікація - ч.1 ст.263 КК України.

12 квітня 2024 року слідчим СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру, яке погоджене прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 , відповідно до якого, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за обставин, які викладені у клопотанні слідчого.

В цей же день, о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_6 вручено вищевказане повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, а також оголошені та роз`яснені права підозрюваного.

Відповідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відомості, викладені у копіях: витягу з ЄРДР від 12 квітня 2024 року за №0000125; протоколу обшуку від 12 квітня 2024 року; довідки №103 від 12 квітня 2024 року про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; довідки №104 від 12 квітня 2024 року про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; акту №154 від 12 квітня 2024 року перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів; довідки №102 від 12 квітня 2024 року про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 12 квітня 2024 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 12 квітня 2024 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 12 квітня 2024 року; а також покази самого підозрюваного, які надані ним під час судового розгляду даного клопотання, свідчать про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Доказів, які свідчать про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 судимості, матеріали клопотання не містять, при цьому сам підозрюваний ОСОБА_6 під час судового розгляду даного клопотання повідомив про відсутність у нього судимостей.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, за яке законом передбачено покарання, згідно санкції ч.1 ст.263 КК України, у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, відтак, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час судового розгляду, прокурор та слідчий, як на підставу застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначили, зокрема, про наявність ризиків, передбачених п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з вищевказаними доводами прокурора та слідчого частково, та вважає, що в ході розгляду даного клопотання встановлено наявність передбачених законом обставин, які пов`язані з необхідністю обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, є пенсіонером, особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає та співпрацює з органом досудового розслідування, має зареєстроване та постійне місце проживання, де проживає разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, що, на думку суду, свідчить про відсутність у нього наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, в зв`язку з чим доводи прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який фактично ґрунтується виключно на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, що не узгоджується з практикою ЄСПЛ, є безпідставними.

Крім того, слідчий суддя не вбачає ризику, на який вказали прокурором та слідчий і який передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, як встановлено під час судового розгляду даного кримінального провадження: підозрюваний ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає та співпрацює з органом досудового розслідування; предмети кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вилучені органом досудового розслідування та перебувають у розпорядженні даного органу; матеріали клопотання не містять відомостей про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованих йому дій спільно з іншими особами, яким, під час досудового розслідування кримінального провадження, може бути вручена повідомлення про підозру

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_6 , достовірно усвідомлюючи про суворість можливого призначення йому покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється, а також настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення йому покарання за вказане кримінальне правопорушення, яке пов`язане виключно з позбавленням волі, з метою його уникнення, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. При цьому, приймаючи до уваги право підозрюваного на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в якому наявні відомості щодо анкетних даних свідків, а також місце їх проживання, слідчий суддя не виключає можливість позапроцесуального спілкування підозрюваного з свідками у даному кримінальному провадженні, та здійснення на них морального тиску, шляхом вмовлянь, для зміни наданих ними показів.

Згідно п.4, 5 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 , станом на день розгляду клопотання слідчого, однак є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання, в якому постійно проживає та за яким характеризується позитивно, в місцях позбавлення волі не перебував, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків на території, на якій здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, під час судового розгляду, прокурором у повній мірі доведені обставини, які свідчать про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, з метою запобігання вказаному ризику та забезпеченню його належної процесуальної поведінки, щодо нього необхідно обрати запобіжний захід.

Однак, слідчий суддя не погоджується з висновками прокурора та слідчого про неможливість запобігти вищевказаному ризику шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та вважає такі висновки не доведеними.

Відповідно до п.3 та 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення; це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 , є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має зареєстроване місце проживання, в якому фактично проживає та за яким характеризується виключно позитивно, одружений, має на утримання двох неповнолітніх дітей, зважаючи на наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, який класифікується як тяжкий злочин, приймаючи до уваги, що прокурором та слідчим не доведено можливість запобігти вказаному ризику виключно застосуванням щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за можливе не застосовувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою та обрати йому альтернативний запобіжний захід, яким є цілодобовий домашній арешт за достовірно встановленою під час досудового розслідування та судового розгляду адресою його фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , який забезпечить його належну процесуальну поведінку під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З врахуванням ст.194 КПК України та особи підозрюваного ОСОБА_6 , до якого слідчий суддя вважає за доцільне застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, на нього мають бути покладені наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; 2) повідомляти слідчого, слідчого суддю про зміну свого місця проживання; 3) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 4) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів.

Заборонити ОСОБА_6 протягом строку дії цієї ухвали залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення чи рятування життя в умовах воєнного стану.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у період строку дії запобіжного заходу такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні;

2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання/роботи;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

4) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом встановити в межах строку досудового розслідування тривалістю 2 (два) місяці, тобто до 11 червня 2024 року включно.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти у залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до відділу поліції №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області та негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомити про це слідчого та прокурора.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 50 хв. 15 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1