Справа № 538/360/24
Провадження № 1-кп/538/80/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000026 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не маючий на утриманні малолітніх дітей, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.08.2023 Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.126-1 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, знятий з обліку 18.12.2023 по відбуттю строку покарання,

РНОКПП НОМЕР_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

25.02.2024 приблизно о 13:00 ОСОБА_4 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні вітальні за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 разом із своїм сином ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з останнім, в ході якої усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, реалізуючи свій протиправний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, взявши зі столу до лівої руки металеву сковороду та наніс нею два удари по голові ОСОБА_5 . Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 спричинив своєму сину ОСОБА_5 тілесні ушкодження, у вигляді: забитої рани в тім`яно-скроневій ділянці справа; забитої рани в скроневій ділянці справа, які згідно висновку судово-медичного експерта №39 від 27.02.2024 можуть бути оцінені, як у своїй сукупності так і кожне зокрема, як легкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, суду пояснив, що дійсно близько місяця тому під час спільної вечері та вживання алкогольних напоїв, між ним та дружиною виникла сварка, син - ОСОБА_5 заступився за матір, тому він вдарив сина двічі сковорідкою по голові. Той впав під стіл. Потім, коли син став підніматися, і він побачив, що той живий, то пішов з дому до сестри.

Потерпілий від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Обвинувачений не заперечує правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком та наступні дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 судимий, характеризується за місцем проживання негативно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінального проступку, щиро розкаявся. Крім того, сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання є вчинення кримінального проступку особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; скоєння кримінального проступку щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, враховуючи, що за місцем проживання він характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є судимим, тобто враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого та враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин та обтяжуючих покарання обставин, та незважаючи на думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому штраф,враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України враховуючи думку прокурора у виді громадських робіт, оскільки даних про офіційне працевлаштування матеріали справи не містять, та обвинуваченим не надано, і найменш суворе покарання призначати обвинуваченому, на думку суду, не доцільно, оскільки, навіть призначення йому за попередніми вироками покарання у виді громадських робіт, не стало достатнім для його виправлення.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Питання про долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 240 (двісті сорока) годин громадських робіт.

Речовий доказ: металеву сковорідку із пластиковою ручкою, діаметром 27 см зі слідами деформації, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП № 2 Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області згідно квитанції № 87, знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_1