Справа № 939/267/23
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянка Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 05 січня 2023 року, та кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 01 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвоздів Васильківського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувальних актів, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Наприкінці листопада 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено у ОСОБА_4 , який перебував поблизу дачного будинку ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , виник кримінально протиправний умисел на незаконне проникнення до житла.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, діючи умисно, з метою порушення конституційного права ОСОБА_7 на недоторканість житла, не переслідуючи наміру заволодіти чужим майном, всупереч чинному законодавству, таємно, без добровільної на те згоди власниці помешкання, шляхом віджиму пластикового вікна, незаконно проник до дачного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , чим порушив її право на недоторканість житла, гарантоване ст. 30 Конституції України та проживав у вказаному будинку до 30 листопада 2022 року, тобто до часу коли був виявлений охоронцем СТ «Колос».

Крім того, 05 січня 2023 року близько 13 години 00 хвилин, під час дії воєнного стану, в ОСОБА_4 , який перебував поблизу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел на проникнення до житла з метою таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, усвідомлюючи, що на території України діє (введено воєнний стан) та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, переліз через паркан і проник на територію домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_3 , і, в подальшому, шляхом віджиму скла у вікні проник до будинку, звідки таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: перфоратор «Makita» модель НR2450, вартістю 1800 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, через відчинену хвіртку проник на територію суміжного домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_4 , що також належить потерпілій, і шляхом пошкодження скла у вікні, проник до вищевказаного житлового будинку, звідки таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме: телевізор марки «LG» модель «32LK615BPLB» вартістю 6300 грн, мобільний телефон марки «F150» модель «В2021» на 64 Gb вартістю 8108 грн 80 коп., ноутбук марки «НР» модель «ProBook 4530s» вартістю 7890 грн, музичні колонки марки «ЕАС» модель «V620plus» вартістю 1239 грн 20 коп., ігровий джойстик марки «Sony» модель «CUH-ZCT2E» вартістю 1119 грн 20 копійок.

У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 26457 гривень 20 копійок.

За ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 січня 2023 року ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 березня 2023 року включно.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 01 березня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30 квітня 2023 року включно.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 19 квітня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 18 червня 2023 року включно.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 серпня 2023 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 01 жовтня 2023 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 28 вересня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 27 листопада 2023 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 09 листопада 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 08 січня 2024 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 25 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 лютого 2024 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на два місяці. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а тому знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його судом винуватим, обвинувачений, який не має постійної роботи та тісних соціальних зв`язків, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання. Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих і свідків, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування з метою надання ними неправдивих показань, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки усі докази ще не досліджено. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, у червні 2022 року звільнився із місць позбавлення волі, постійної роботи та постійного джерела доходів не має, а тому обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому, враховуючи вказані обставини, на думку прокурора, застосування менш суворого запобіжного заходу, не зможе запобігти зазначеним ризикам, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора та просили застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Захисник - адвокат ОСОБА_5 вказав на необхідність проведення медичного обстеження ОСОБА_4 , у зв`язку із погіршенням його стану здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думки сторін, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

1)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

2)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

3)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

4)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має тісних соціальних зв`язків, не одружений, малолітніх дітей на утриманні немає, ніде не працює, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнути кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану ОСОБА_4 та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в раніше визначеному розмірі - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року, що становить 53 680 гривень.

Також, враховуючи, що застава може бути внесена у будь-який момент, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Державної міграційної служби України паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в цій ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про призначення ОСОБА_4 медичного обстеження, суд виходить з такого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України», заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями).

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Отже, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави та саме держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених.

Враховуючи, повідомлені у судовому засіданні обставини щодо стану здоров`я обвинуваченого, а також інформацію, наведену у листі філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області № 1746-КИ-23 від 24 жовтня 2023 року, суд вважає за необхідне зобов?язати начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити додержання права обвинуваченого ОСОБА_4 на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення медичного обстеження обвинуваченого та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 19 квітня 2024 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена в національній грошовій одиниці протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (Отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача: UA 0018661).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Державної міграційної служби України паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Київський слідчий ізолятор".

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, які він зобов`язаний виконувати з моменту звільнення з під варти, внаслідок внесення застави, застава звертається в дохід держави.

Зобов?язати начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» негайно забезпечити додержання права обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення медичного обстеження обвинуваченого та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор», філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

СуддяОСОБА_8