У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , внесеному в кримінальному провадженні №0000039 від 24.02.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, проходить військову службу на посаді сержант із МТЗ батареї коригування, дивізіону артилерійської розвідки, військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2024 року старший слідчий СВ відділення поліції №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0000039 від 24.02.2024 звернувся до слідчого судді Підволочиського районного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України.

Клопотання погоджено прокурором.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , який перебуває у неприязних відносинах з ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, 24 лютого 2024 року у вечірню пору доби (точного часу досудовим розслідування не встановлено), перебуваючи за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , використавши наявні за місцем проживання паливно-мастильні матеріали, виготовив легкозаймисту рідину, яку за допомогою лійки перелив у скляну пляшку з алкогольного напою торговельної марки «Легенда Тернополя» «БІЛА» «Ukrainian gorilka» ємністю 0,5 літра, горловину якої закрив ганчіркою, таким чином, самостійно приготував знаряддя для вчинення злочину.

Продовжуючи злочинний умисел 24 лютого 2024 року приблизно о 02:40 годині ОСОБА_6 , перебуваючи біля місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , тримаючи в руках заздалегідь підготовлену пляшку з легкозаймистою рідиною, горловина якої закрита ганчіркою, яку підпалив запальничкою та кинув дану пляшку через паркан на територію подвір`я ОСОБА_7 , внаслідок чого відбувся вибух та займання даної рідини, після чого ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважав за потрібне для доведення кримінального правопорушення до кінця, зник з місця події, однак кримінальне правопорушення було не закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 самостійно ліквідував пожежу, чим не допустив пошкодження його майна.

24.02.2024 о 17:05 годині ОСОБА_6 затримано працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України.

25.02.2024 о 14:24 годині ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- повідомленням та заявою про факт вчинення злочину, а саме замаху на пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу;

- протоколом огляду місця події від 24.02.2024;

- протоколом невідкладного обшуку від 24.02.2024;

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 ;

- показами свідка ОСОБА_8 ;

- висновком експерта від 25.02.2024 № СЕ-19/120-24/2480-Д.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 свою вину у скоєному не визнав, заперечував свою причетність до злочину.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити або сховати будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити нові кримінальні правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження та запобігання вказаним ризикам, а також за наявності достатніх підстав того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти приведеним ризикам, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши слідчого та думку прокурора, які підтримали клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000039 від 24.02.2024, внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.15 ч.2 ст.194 КК України.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Співставляючи доводи клопотання сторони обвинувачення з наданими доказами на предмет наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), слідчий суддя погоджується з висновком про його існування.

Ризик переховування від правосуддя оцінюється в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.

Даний ризик обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Така позиція повністю відповідає практиці ЄСПЛ, зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Щодо наявності ризику можливого впливу на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, то, на думку слідчого судді, він є недоведеним з огляду на особу підозрюваного, який раніше не судимий.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів («Буров проти України» п. 51).

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності ( «Becciev v.Moldova» п. 58).

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень («Суомінен проти Фінляндії» п. 36).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В даному випадку забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, можливо шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога не перебував та не перебуває, одружений, має постійне місце проживання, є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання та по місцю проходження військової служби та мешканцями села.

З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини з питань обрання міри запобіжного заходу, відповідно до якої особа не повинна перетворюватися на простий об`єкт державної боротьби із злочинністю, яка порушує його конституційно захищене право мати соціальну цінність та повагу як частини суспільства (справи Soering v. United Kingdom (1989); Cruz Varas v. Sweden (1991); Vilvarajah and Others v. United Kingdom (1991) і міра запобіжного заходу не повинна шкодити чи загрожувати здоров`ю особи чи бути для неї непосильною та перетворюватися на спосіб катування, а тому суд дійшов висновку про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Керуючись статтями 177-178, 181, 183, 193-197, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці по місцю його проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 протягом дії даної ухвали наступні обов`язки:

1) не відлучатися із вказаного вище місця проживання цілодобово;

2) з`являтися до суду та слідчого за першим викликом.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до органів ДМС свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Підозрюваного ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти із зали суду.

Строк дії ухвали становить 2 місяці, тобто до 24 квітня 2024 року включно.

Ухвалу передати для виконання до відділення поліції №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутня при її постановленні, в той же строк з дня отримання нею копії судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1