Справа № 276/698/24
Провадження по справі 1-кс/276/120/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000099 від 31.03.2024, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської обл., громадянина України, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Слідчий слідчого відділу відділення поліції №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу доби з 22.00 год. по 06.00 год., строком на 60 днів, та покласти на нього ряд обов`язків.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 30 березня 2024 року, приблизно о 21 год. 00 хв. водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пунктів 1.5, 1.7, 2.3 «б», 2.3 «д», 2.9 «а», 2.10, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «АУДІ» моделі «А4» іноземної реєстрації « НОМЕР_2 » та рухався ним по вул. Незалежності в напрямку вул. М.Грушевського, що в смт. Пулини, Житомирського району Житомирської області.

У вказаний день, час та місці, водій ОСОБА_5 в силу свого алкогольного сп`яніння, проявив небезпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 1.7, 2.3 «б», 2.3 «д», 2.9 «а», 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеку іншим учасникам, змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу та рухаючись передньою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку в правій смузі руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, перелом гребеня клубової кістки ліворуч та був доставлений до реанімаційного відділення КНП «Лікарня» Пулинської селищної ради.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 1.7, 2.3 «б», 2.3 «д», 2.9 «а», 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Крім того, одразу після наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_5 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.

Своїми умисними діями, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

В клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Мотивуючи наявність ризику того, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду слідчий вказує на те, що після вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень втік з місця події, не надавши будь-якої медичної допомоги потерпілому, який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження та міг надати допомогу, чим поставив останнього в небезпечний для життя стан. Також, розуміючи те, що за вчинення вказаних кримінальних правопорушень останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, на думку сторони обвинувачення наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом застосування шантажу, психічного впливом, підкупу, вмовляння, залякуванням таких, так як частина свідків в даному кримінальному провадженні є місцевими жителями смт. Пулини, Житомирської області.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав зазначених у ньому, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленій підозрі визнав, не заперечував щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зазначив, що на даний час проходить військову службу на території смт. Пулини та орендує житло на підставі усного договору. Також, підозрюваний зазначив, що після вчинення ДТП через годину самостійно повернувся на місце події, де вже були працівники поліції, які фактично затримали його та проводили медичне освідування і слідчі дії.

Захисник підтримав позицію підозрюваного, не заперечував щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у нічний час, оскільки ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язку, проходить військову службу. Також захисник просив врахувати фактичний час затримання його підзахисного, а саме близько 22 години 30.03.2024.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000099 від 31.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України.

У ході розслідування 31.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування обґрунтована підозра не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час розгляду клопотання прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 30.03.2024; протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.03.2024, поданого ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.03.2024; протоколом огляду місця події від 31.03.2024 гаражного приміщення поблизу буд. АДРЕСА_3 ; висновком щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_5 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_5 ; показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_8 ; довідкою КНП «Лікарня» Пулинської селищної ради від 01.04.2024 про виявленні у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

При вирішення питання про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

У рішенні Європейського суду з прав людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведено ризики, передбачені пунктами 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення. Зазначена обставина сама по собі, а також з урахуванням характеризуючих особу підозрюваного даних, може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про наявність в цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, після вчинення ДТП ОСОБА_5 не зупинився, навіть не намагався надати першочергову допомогу потерпілому, не викликав екстрену медичну допомогу, а натомість зник з місця події, автомобіль сховав у власному гаражі.

При встановленні наявності ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Тобто, ризик впливу на потерпілого, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, враховуючи доведені стороною обвинувачення два ризики та те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має молодий вік та є військовослужбовцем, беручи до уваги відповідну процесуальну поведінку підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення, зокрема, те, що підозрюваний надавав показання слідчому та брав участь у проведенні слідчих дій, виходячи з доводів сторони захисту, слідчий суддя вважає що належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 22 год. 00 хв. по 06 год 00 хв. кожного дня за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання якого стороною обвинувачення не заперечується.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_5 обов`язки, з урахуванням здійснення відповідно до ч.5 ст.181 КПК України органами Національної поліції контролю за виконанням запобіжного заходу, зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З огляду на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання ризику впливу на свідків, запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду, врахувавши думку підозрюваного, який не заперечував проти задоволення клопотання слідчого, суд приходить до висновку про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 22 год. 00 хв. по 06 год 00 хв. кожного дня за місцем його фактичного проживання у межах строку досудового розслідування, тобто до 31.05.2024 року, включно, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Такий захід, на переконання суду, буде достатнім та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий судя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби у межах строку досудового розслідування, тобто до 31.05.2024 року включно.

Заборонити ОСОБА_5 залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год 00 хв. кожного дня строком до 31.05.2024 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) не відлучатися з смт. Пулини Житомирського району Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування;

3) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов`язків до 31 травня 2024 року включно.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 30 хв. 04.04.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1