Провадження № 1-кп/643/342/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 12.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :

У провадження Московського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 12.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2023 справу розподіллено в провадження головуючого судді ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні 05 березня 2024 року захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання, в якому захисник просить суд змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 , шляхом зменшення розміру застави та визначення застави у розмірах, визначених п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України. При вирішенні клопотання про зменшення розміру застави просила повернути заставодавиці ОСОБА_10 різницю, на яку буде зменшено розмір застави, в разі задоволення клопотання.

В обґрунтування клопотання посилалася, що 16.06.2023 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Надаючи кваліфікацію діям ОСОБА_4 орган досудового слідства керувався нормами КК України, який діяв станом на 12.01.2023 (дата внесення відомостей до ЕРДР), у якому кримінальне правопорушення, визначене ч. 3 ст. 190 КК України відносилося до тяжких злочинів. 17.06.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування. Крім того, судом було визначено ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що склало 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок. Розмір застави був визначений судом, виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрювався ОСОБА_4 . Також, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.06.2023 було покладено на ОСОБА_4 виконання таких обов`язків: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. 19.06.2023 за ОСОБА_4 його дружина внесла заставу в розмірах, встановлених вказаною ухвалою суду, внаслідок чого на ОСОБА_4 були покладені зазначені вище обов`язки. Строк виконання обов`язків продовжувався протягом всього строку досудового розслідування. У подальшому ОСОБА_4 було вручено обвинувальний акт від 19.12.2023, відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КПК України. Тобто на момент, коли суд вирішував питання про розмір застави, ОСОБА_4 підозрювався у вчиненні тяжкого злочину. Зважаючи на це, Київським районним судом м. Харкова у відповідності до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України було визначено для ОСОБА_4 заставу у розмірі, що відповідає тяжкому злочину, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте за час здійснення досудового розслідування органу досудового слідства не вдалося підтвердити наявність складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тому зараз ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а відтак наразі ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення нетяжкого злочину. Таким чином, за період здійснення досудового розслідування змінилася тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину. З огляду на те що, застосована стосовно ОСОБА_4 застава не відповідає тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, на думку захисника, наявні підстави для зміни розміру застави у межах, визначених п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України. Також просила суд взяти до уваги, що з моменту застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та протягом усього часу досудового розслідування він демонстрував належну процесуальну поведінку та не порушив жодного із обов`язків, що визначені ст. 42 та ч. 5 ст. 194 КПК України. ОСОБА_4 завжди перебував на зв`язку зі слідчим, завжди з`являвся до суду, слідчого чи прокурора за першою вимогою. Також ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, протягом усього часу розслідування кримінального провадження стороні обвинувачення не надходило жодних заяв щодо тиску на свідків. На виконання ухвали слідчого судді ним зданий на зберігання закордонний паспорт. Також ОСОБА_4 має постійне місце проживання, мешкає разом зі своєю сім`єю - дружиною та малолітньою дочкою. З огляду на викладене, просила суд змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зменшення розміру застави та визначення її у розмірах, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні 05 березня 2024 року клопотання захисника підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні 05 березня 2024 року проти задоволення клопотання заперечував, хоча зазначив, що процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 є належною.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні 05 березня 2024 року при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_5 , подане в інтересах підзахисного ОСОБА_4 , покладалися на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні 05 березня 2024 року при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_5 , подане в інтересах підзахисного ОСОБА_4 , покладалися на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, доходить висновку про таке.

Правилами ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (правилами ст. 176-213 КПК).

Положеннями ч. 1 ст. 176 КПК унормовано, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Правилами ст. 178 КПК України унормовано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За змістом положень ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (постановою КМУ від 11.01.2012 №15), з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами 3 або 4 статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Водночас ч. 3, 4, 5 ст. 201 КПК України визначено, що до клопотання мають бути додані, зокрема, копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Беручи до уваги наведене вище, обґрунтованість застосованого раніше запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, або внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його продовження чи пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Продовження, пом`якшення, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження можуть змінюватися підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути продовжений, скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами зміни запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме - змінилась кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення, однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Також, згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому практика ЄСПЛ передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як наголошено в рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» у справі №30671/04 від 23.01.2012, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю.

Однією з обставин, яка має враховуватися судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 17 червня 2023 року у даному кримінальному провадженні №0000042 від 12.01.2023 до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування. Визначено ОСОБА_4 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок; покладено на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; 2) не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Термін дії обов`язків, покладених судому разі внесення застави визначено на строк 2 міцсяці.

Зі змісту вказаної вище ухвали вбачається, що слідчий суддя, постановивши ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначив розмір застави, достатній, на думку слідчого судді, для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. З урахуванням майнового та соціального стану підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрювався у вчиненні умисних кримінальних правопорушень та за попередньою змовою групою осіб, доведених ризиків, розміру завданої шкоди дійшов висновку, що застава у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому визначив підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок, вважаючи, що така сума застави є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку підозрюваного.

19 червня 2023 року заставодавцем ОСОБА_10 за підозрюваного ОСОБА_4 було внесено заставу в розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді в сумі 214 720,00 гривень.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова від 11.08.2023, 14.09.2023, 08.11.2023 продовжувався строк дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.06.2023, відповідно до 16.09.2023, до 10.11.2023, до 16.12.2023.

Так, з наведених вище ухвал слідчих суддів вбачається, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до тяжких кримінальних правопорушень.

Водночас, в провадження Московського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження №0000042, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, які, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень.

За правилами ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Аналізуючи можливість задоволення клопотання захисника щодо зменшення розміру застави, суд зважає на те, що запобіжний захід у вигляді застави з покладенням на підозрюваного обов`язків діє стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 від 19 червня 2023 року, і відомостей про порушення ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків суду не надано.

Як це унормовано положеннями ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з наданих суду захисником документів в обґрунтування доводів клопотання, ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , є батьком малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи наведене вище, суд вважає за можливе зменшити розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді від 17 червня 2023 року, до максимальної межі, визначеної п. 1 ч. 5 статті 182 КПК щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, а саме до 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ на теперішній час становить 3028 гривень), тобто грошовий еквівалент розміру застави становитиме 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, який пропорційний меті запобіжного заходу та може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Водночас, суд зважає на те, що тривалість застосування застави як запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 наразі становить вже дев`ять місяців і при цьому відсутні факти порушень обвинуваченим процесуальних обов`язків, також суд враховує те, що заставодавцем є інша особи, а не безпосередньо обвинувачений.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про зменшення розміру застави для обвинуваченого ОСОБА_4 та, враховуючи, що заставодавцем є не безпосередньо обвинувачений, а інша особа дружина обвинуваченого ОСОБА_10 , заставодавцеві належить повернути суму різниці між раніше застосованою та новою сумою застави в загальному розмірі 154 160 (сто п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят) гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 8, 201, 315, 350 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 214 720,00 гривень (80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) змінити в частині суми застави, а саме зменшити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, до розміру, що становить 60 560,00 гривень (20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб).

Суму, на яку зменшено розмір застави в розмірі 154 160 (сто п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят) гривень 00 копійок, внесену ОСОБА_10 за підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України у Харківській області НОМЕР_1 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2023 року (справа №953/4396/23, провадження №1-кс/953/4540/23) повернути заставодавцю ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; АТ КБ «ПриватБанк», МФО: 305299, розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 , рахунок отримувача: НОМЕР_4 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 08 березня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1