Справа № 487/4448/24
Провадження № 1-кс/487/3126/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 від 16.05.2024 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

20.05.2024 року, прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000187 від 16.05.2024, звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку 16.05.2024 затриманого в порядку ст. 298-2 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi 10C», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначила що дізнавачами СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000187 від 16.05.2024 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 16.05.2024 приблизно о 11 годині 30 хвилин на території паркової зони по АДРЕСА_1 , працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого при собі наявна речовина невідомого походження.

16.05.2024 в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 298-2 КПК України ОСОБА_4 було виявлено та вилучено вищевказані речі та предмети.

З метою забезпечення завдань кримінального провадження, з метою недопущення зникнення, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, просила накласти арешт на вказані вище речі та предмети.

До судового засідання прокурор не з`явилась, надала заяву, в якій клопотання підтримала, просила його задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності володільців майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що дізнавачами СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000187 від 16.05.2024 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Так, під час проведення досудового розслідування встановлено, що 16.05.2024 приблизно о 11 годині 30 хвилин на території паркової зони по АДРЕСА_1 , працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого при собі наявна речовина невідомого походження.

16.05.2024 в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 298-2 КПК України ОСОБА_4 було виявлено та вилучено зіп-пакетик прозорого кольору, перемотаний липкою стрічкою зеленого та жовтого кольорів в середині якого наявна невідома речовина, який поміщено до сейф-пакету № WAR0013017; мобільний телефон марки «Redmi 10C», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , синього кольору, у чорному чохлі, який поміщено до сейф-пакету №WAR0013016.

Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 від 16.05.2024 року вказаний мобільний телефон було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

Вказане майно має значення для досудового розслідування як доказ можливого вчинення кримінального правопорушення та підлягає подальшому дослідженню в ході слідства з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення осіб причетних до нього.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурором доведено, що зазначені речі та предмети відповідають критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що зазначені речі та предмети мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки можуть містити докази вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Окрім того доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання прокурора про накладення арешту на вище зазначені речі та предмети у зв`язку із наявністю достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку 16.05.2024 затриманого в порядку ст. 298-2 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi 10C», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1