Справа № 202/3206/24
Провадження № 1-кс/202/1885/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 13.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан Маневицького району Волинської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, із середньою освітою, військовослужбовець військової служби за мобілізацією в посаді головного сержанта командира танку 1 танкового взводу 1 танкової роти 4 танкового батальйону НОМЕР_1 окремої танкової бригади військової частини НОМЕР_2 , молодший сержант, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2024 року старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 до закінчення строку досудового розслідування.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000546 від 13.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Дніпровської спеціалізованої прокуратури сфері оборони Східного регіону.

Молодший сержант ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді головного сержанта командира танку 1 танкового взводу 1 танкової роти 4 танкового батальйону НОМЕР_1 окремої танкової бригади військової частини НОМЕР_2 , став на шлях вчинення умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Так, 12.10.2023 близько 20:00 год. у місці розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 розташованому у населеному пункті АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , маючи при собі автомат АКС 74 У калібру 5.45 мм., прибув до тимчасового місця проживання командира НОМЕР_3 танкової роти 1 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_7 , з яким мав неприязні відносини, з метою провокації конфлікту з останнім. Під час конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у приміщенні житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 побачив, що заступник командира 1 танкової роти з озброєння старший лейтенант ОСОБА_8 , який також перебував у приміщенні вказаного будинку на ліжку, намагається підвестися на ноги для припинення вказаного конфлікту, в цей час у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на вчинення вбивства, тобто умисного заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 , з метою перешкоджання останньому втрутитися у конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ..

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , 12.10.2023 близько 20:00 год., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи настання негативних наслідків та бажаючи протиправно заподіяти смерть ОСОБА_8 , на ґрунті особистої неприязні до останнього, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на позбавлення життя останнього, здійснив три постріли із вогнепальної зброї автомату АКС 74 У калібру 5.45 мм., в область грудної клітини, заподіявши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини, в результаті чого настала біологічна смерть ОСОБА_8 .

Таким чином, з урахуванням викладеного, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду місця події від 12.10.2023;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі вилученими у встановлений законом спосіб речовими доказами.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

16 жовтня 2023 року слідчим суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_16 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 14.12.2023. Одночасно обрано ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 400 (чотириста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 073 600 (один мільйон сімдесят три тисячі шістсот) гривень 00 коп., для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.

11 грудня 2023 року постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_17 строк досудового розслідування було продовжено до 14.01.2024.

13 грудня 2023 року слідчим суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_18 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 14.01.2024. Одночасно обрано ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень, для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.

08 січня 2023 року колегією суддів Дніпровського апеляційного суду, апеляційну скаргу сторони захисту на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін.

12.01.2024 слідчим суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_16 строк досудового розслідування продовжено 14.03.2024.

12.01.2024 слідчим суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено до 14.03.2024.

В порядку ст.ст. 294, 295 КПК України до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська скеровано клопотання про продовження строку досудового розслідування до 6 місяців, до 14.04.2024.

У ході досудового слідства у кримінальному провадженні та вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_4 встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо невиконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Оцінюючи ризик попередження спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення, яке карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Обґрунтуванням вказаного ризику при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є те, що відповідно до п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках та встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не можу служити підставою для запобіжного ув`язнення. Разом з тим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 може змінити місце фактичного мешкання, перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від суду.

При цьому можливі посилання сторони захисту на відсутність на цей час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не власною правосвідомістю, а дієвістю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування обвинуваченого у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який на підставі статутів Збройних сил України, взявши на себе зобов`язання сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватися Конституції і законів України, порушив ці обов`язки.

Також слідчий зазначає, що поведінка підозрюваного ОСОБА_4 після вчинення вказаного злочину свідчить про наявність ризики переховування, оскільки після вбивства потерпілого ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, з метою відведення від себе підозри у вчиненні вбивства снарядив повний магазин боєприпасів до свого автомату з якого здійснив не менше 3-х пострілів. Вказана поведінка свідчить про наміри підозрюваного будь-яким чином уникнути кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 проходить військову службу в одній військовій частині зі свідками у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що підозрюваний має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні шляхом погроз або застосуванням насильства, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень, про що, зокрема, свідчать зухвалий спосіб вчинених злочину, крім того слід зазначити, що ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на етапі досудового розслідування, а й у подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілого, дослідження їх судом.

Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить дії підозрюваного, які передували вчиненню вбивства ОСОБА_19 , а саме ОСОБА_4 в групі з іншими військовослужбовцями прийшов до свого командира ОСОБА_7 «який є свідком у кримінальному провадженні» та почав погрожувати йому вбивством із застосуванням зброї, вказані дії утворюють склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, а також навички останнього поводження з вогнепальною зброєю як військовослужбовця та доступ під час виконання службових обов`язків до вогнепальної зброї та бойових припасів в тому числі до необлікованих, свідчить про підвищену небезпеку останнього, а тому є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і злочин проти життя та здоров`я особи, про що свідчить очевидна психологічна спроможністю підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати вогнепальну зброю відносно інших осіб.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість покладення на підозрюваного обов`язків без застосування запобіжного заходу пов`язана з тим, що вказаний спосіб застосування заходу забезпечення і не може бути застосований до особи, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із порушенням Присяги військовослужбовця Збройних Сил України, особи.

Крім того, перебування поза межами тримання під вартою, підозрюваний як особа, що не має підстав для звільнення з військової служби зобов`язаний буде повернутися до підрозділу, в якому він проходить службу, тобто до місця, де також проходять службу свідки, що беззаперечно створить умови для здійснення тиску на них.

За таких обставин покладення обов`язків без застосування запобіжного заходу не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваногосвідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту підозрюваного.

Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Зважаючи на тяжкість, специфіку, суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити розмір застави у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто такий, що перевищує 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В зв`язку із чим прошу Суд взяти до уваги, що підозрюваний є військовослужбовцем Збройних Сил України, і як такий отримував окрім звичайного щомісячного грошового забезпечення доплату в розмірі 30 000 грн. щомісяця, а за час перебування у зоні бойових дій доплату з розрахунку 100 000 грн. на місяць. Відтак застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів (тобто від 60 560 грн. до 242 240 грн.) не є надмірною та підозрюваний цілком спроможний її внести, вищезазначені розміри застави, що співставні фінансовим можливостям підозрюваного, не здатні забезпечити виконання ним покладених на нього обов`язків, зважаючи на аналогічність та зухвалість злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_4 та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, сторона обвинувачення вважає, що розмір здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, повинен складати 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 908 400 грн.

Внаслідок складності цього кримінального провадження, а також необхідності проведення значного обсягу слідчих та процесуальних дій, що дасть можливість органу досудового розслідування отримати додаткові докази причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину, що сприятиме забезпеченню всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, виникла необхідність не лише у продовженні строку досудового слідства, а і у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як у вказаному кримінальному провадженні призначено ряд судових експертиз, але на даний час висновки експертиз не отримано.

Беручи до уваги перераховані вище ризики, які свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, які не зменшились. З урахуванням того, що завершити досудове розслідування в п`ятимісячний строк не вдалось, його строк продовжено до шести місяців тобто до 13 квітня 2024 року.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ризики втратили свою актуальність, та підозрюваний вже тривалий час перебуває під вартою.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає доведеним що досудове слідство не могло бути закінченим у встановлений законом строк і є необхідність в проведенні в подальшому необхідних слідчих дій, у зв`язку із чим у встановленому законом порядку продовжено строк досудового слідства.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, однак підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, та ці обставини свідчать про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, що в свою чергу вказує на наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчините інше кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що свідки у кримінальному провадженні разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створює умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Окрім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний вчинив вбивство, в умовах воєнного стану та бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, може свідчити про можливість втечі підозрюваного, тим самим утворюють склади кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 407 та ч.4 ст. 408 КК України.

Зазначені ризики, на які посилається прокурор і слідчий, дійсно на момент розгляду клопотання не зникли.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ризик можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному правопорушенні іншим чином, слідчим та прокурором необґрунтовані та наразі нічим не підтверджені.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої йому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік, стан його здоров`я, наявність соціальних зв`язків.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, згідно вимог ч.3 ст. 199 КПК України, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов до переконання, що наявні ризики виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є неможливим з об`єктивних причин.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та інкримінованим йому діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити.

ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який вчинено в умовах воєнного стану, за який покарання передбачено до 15 років позбавлення волі, що відповідно до ст.12 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжких кримінальних правопорушень.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

З урахуванням наведеного вище, користуючись своїм правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, визначаючи підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, з урахуванням виключних обставин - тяжкості інкримінованого злочину, його суспільну небезпеку для суспільства, тим більше в умовах воєнного стану, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі більшому ніж передбачено п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп..

На думку слідчого судді, застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

При цьому розмір застави, запропонований прокурором, враховуючи особу підозрюваного є неспівмірною та над обтяжливою для нього, а тому не може бути застосований.

У разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 12 квітня 2024 року включно.

Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити підозрюваного з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- повернутися до місця розташування військової частини для проходження військової служби;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 12 квітня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1