Справа 522/4501/23
Провадження 1-кп/522/356/24
УХВАЛА

12.04.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000485 від 15.07.2022, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кунгур Російської Федерації, українки, громадянки України, має вищу освіту, офіційно не працевлаштованої, одруженої, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшов обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 05.03.2024 надано дозвіл на затримання обвинуваченої та доставку її до суду для вирішення питання про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошено обвинувачену у розшук та зупинено судове провадження до встановлення місцезнаходження останньої.

12.04.2024 обвинувачену затримано за ухвалою суду від 05.03.2024 та доставлено до суду, у зв`язку з чим судове провадження поновлено.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої, обґрунтовуючи його тим, що за наявності вагомих доказів остання обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, при доведенні винуватості їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також, прокурор посилався на те, що обвинувачена систематично не з`являлася за викликами до суду; оголошувалась судом у розшук, а тому вважав, що існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченої від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, вважав його належним чином не обґрунтованим, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачена погодилася з позицією захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосованийдо раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу суд приймає до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 за наявності вагомих доказів обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання винуватою, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, також обвинувачена є безробітною.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Суд враховує, що під час судового розгляду, обвинувачена, будучи ознайомленою із пред`явленим обвинуваченням, неодноразово не з`являлася за викликами до суду, у зв`язку із чим ухвалою суду від 05.03.2024 її було оголошено у розшук.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон ЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

За даних обставин, суд вважає доведеними прокурором існування ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроб переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення і приходить до висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, зважаючи на викладені обставини, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не може забезпечити належну поведінку останньої та запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи у відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України питання про розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченої, суд приймає до уваги наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин суд приходить до висновку, що застава, визначена у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде здатна забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 182, 183, 315, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто строк дії ухвали до 10 червня 2024 року.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_4 розмір застави, в якості альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України заставу у 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 гривень 00 копійок.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного та покласти на обвинуваченого строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися з м. Одеса без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1