В И Р О К

Іменем України

05.06.2024 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000356 від 09.10.2023 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Скибинці Тетіївського району Київської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.06.2022 року Тетіївським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

адвокат - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 08.10.2023 близько 00 год. 30 хв., зайшовши до будинку, де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли той перебував у ліжку, наніс останньому не менше шести ударів кулаками обох рук по ділянках обличчя, грудної клітини, лівого колінного суглобу, спричинивши йому тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку множинних забійних ран обличчя, суборбітальної гематоми справа, забою грудної клітини зліва, забою лівого колінного суглобу, які, згідно з висновком експерта від 30.10.2023 № 05-7-01/564, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у виді лінійного перелому дуги правої величної кістки, забою лівої легені, закритого перелому сьомого ребра по середній аксіальній лінії зліва зі зміщенням відломку, які, згідно вказаному висновку експерта, відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що

08.10.2023 близько 00 год. 30 хв. він зайшов до будинку, де проживав вітчим його співмешканки ОСОБА_6 . Останній перебував у ліжку. На грунті неприязних відносин, які між ними склалися, він наніс йому удари кулаками обох рук по обличчю та тілу.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку та строки визначені ст.135 КПК України, подав заяву до суду про розгляд справи у його відсутності.

З урахуванням положень ст. 325 КПК України, суд вважає можливим з`ясування всіх обставин справи під час судового розгляду проводити без потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_3 і інші учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та йому і іншим учасникам провадження зрозуміло, що у такому випадку, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд вбачає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив не тяжкий злочин, є раніше судимим, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі.

Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, на підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_3 до призначеного покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підлягає приєднанню частково невідбуте покарання за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 17.06.2022 року.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК Україна та призначити покарання у виді 01 (одного ) року 06 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України приєднати до призначеного покарання за цим вироком, частково невідбуте покарання за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 17.06.2022 року, та остаточно визначити йому до відбування покарання у виді 01 (одного) року 07 (семи) місяців обмеження волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині може бути оскаржено учасниками процесу протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жашківський районний суд Черкаської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_7