ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кс/803/2815/24 Справа № 2-6/97 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за клопотанням засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Дніпропетровського обласного суду від 29 січня 1997 року стосовно ОСОБА_6 , засуджений за ч. 3 ст.142, п.п. а, е ст. 93, ч. 2 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року),

В С Т А Н О В И Л А:

10 травня 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшло вищезазначене клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Дніпропетровського обласного суду від 29 січня 1997 року стосовно ОСОБА_6 , засуджений за ч. 3 ст. 142, п.п. а, е ст. 93, ч. 2 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року).

Обгрунтовуючи заявлене клопотання засуджений посилається на те, що на час ухвалення стосовно вироку суду він не мав достатніх юридичних знань, а тому просить поновити строк на оскарження вироку Дніпропетровського обласного суду від 29 січня 1997 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали в межах клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КПК України 1960 року у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки і постанови апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 КПК України 1960 року касаційні скарги на судові рішення, зазначені у частині першій статті 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом одного місяця з моменту проголошення вироку чи оголошення ухвали або постанови, які оскаржуються, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку чи постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 386 КПК України 1960 року пропущений строк на касаційне оскарження судових рішень може бути відновлено в порядку та у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу, судом, який розглядав справу і постановив вирок.

Відповідно до ст. 353 КПК України 1960 року, у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку. Питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. Про день і час розгляду клопотання своєчасно повідомляються сторони, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду. Постанова судді чи ухвала суду, винесена відповідно до частини першої чи частини четвертої цієї статті, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, який має право своєю ухвалою відновити пропущений строк, визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду, і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 цього Кодексу.

Вироком Дніпропетровського обласного суду від 29 січня 1997 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 142, п.п. а, е ст. 93, ч. 2 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року) із застосуванням ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до остаточного покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 08 квітня 1997 року вирок Дніпропетровського обласного суду від 29 січня 1997 року щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 і його захисника залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 26 червня 2000 року, на підставі ст. 25-2 КК України (в редакції 1960 року), призначено засудженому ОСОБА_6 за вироком Дніпропетровського обласного суду від 29 січня 1997 року за п.п. а, е ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. а, е ст. 93, ч. 2 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року), ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна та з відбуванням покарання у тюрмі.

Отже з матеріалів кримінальної справи видно, що засуджений ОСОБА_6 та його захисник скористались наданим законодавцем правом касаційного оскарження вироку Дніпропетровського обласного суду від 29 січня 1997 року, який було залишено без змін.

З урахуванням принципу правової визначеності, відповідно до якого рішення, які набрали законної сили можуть бути переглянуті у виключних випадках, колегія суддів вважає, що підстав для повторного перегляду вироку з тих самих причин, з яких вже прийнято процесуальне рішення, не має.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 379 КПК України 1960 року, п. 11, 15 Розділу ХІ Прикінцевих положень КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

В задоволенні клопотанням засудженого ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Дніпропетровського обласного суду від 29 січня 1997 року стосовно ОСОБА_6 , засуджений за ч.3 ст.142, п.п. а, е ст. 93, ч. 2 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом п`ятнадцяти діб з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3