1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3538/22 1-в/335/106/2024
11 червня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2
представника потерпілого ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
17.05.2023 року Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя був ухвалений вирок, за яким ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілого про стягнення витрат на правову допомогу.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.05.2024 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 в частині перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 - змінено.Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 200 000 грн. В решті вирок залишено без змін. Вирок набрав законний сили 21.05.2024 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.05.2024 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2023 року скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 11.06.2024 року представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 просить задовольнити клопотання від 24.05.2023 року на підставах, що у ньому викладені і вказав, що вказане питання не було вирішено вироком, а тому просить стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 22500,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу

У судовому засіданні адвокат обвинуваченого покладається на розсуд суду при вирішенні цього питання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечує, вважає що потерпілому апеляційним судом стягнуто достатньо грошових коштів, а тому у стягненні витрат на правничу допомогу просить відмовити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про вирішення питання без його участі у зв`язку із перебування прокурора у іншому судовому засіданні.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, внаслідок чого суд розглянув клопотання без участі прокурора.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в мажах вирішуваного питання, приходить до наступного висновку.

Суд, вирішуючи вказане клопотання, зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Судом у вироку не було вирішено питання про стягнення з винної особи витрат потерпілого на послуги адвоката.

При цьому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.

У цьому сенсі суд вказує, що потерпіла особа від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їй компенсовані, та таке право залишається у потерпілої особи незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження.Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року по справі № 598/1781/17.

Так згідно із ч. 1 ст. 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Таким чином суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, тому це питання може бути вирішене ухвалою суду.

При цьому потерпілий може повторно звернутися із клопотанням про розподіл судових витрат до суду з метою вирішення питання про витрати на правничу допомогу, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено КПК, тому оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню вироком (ухвалою) суду, повинні бути вирішені судом, який виніс остаточне рішення у такому кримінальному провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року по справі № 598/1781/17.

На підставі ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Однак якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Отже, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції та тих обставин, що вирок суду відносно ОСОБА_4 набрав законної сили, суд дійшов переконання, що наявні підстави для вирішення судом по суті питання розподілу витрат на правничу допомогу за заявою адвоката ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що на підставі укладеного між потерпілим ОСОБА_6 та адвокатським об`єднанням «Право Студія» договору № 33-22 від 22.08.2022 року було видано ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_6 у даній справі адвокатом ОСОБА_3

Адвокатом ОСОБА_3 надано ОСОБА_6 наступну правову допомогу: складено цивільний позов - 2500грн. (п.4 додатку №1 до договору про надання правової допомоги), адвокат взяв участь у наступних судових засіданнях 01.11.2022р. 17.11.2022р. 06.12.2022р.20.12.2022р. 24.01.2023р. 16.02.2023р. 28.02.2023р. 21.03.2023р.,13.04.2023р. 16.05.2023р. Отже, адвокат взяв участь у 10 засіданнях, виходячи з вартості гонорару 2000грн. за кожне засідання (п.8 додатку №1 до договору про надання правової допомоги). 10*2000= 20 000грн. Всього ОСОБА_6 має сплатити АО «Право Студія» 22500грн. відповідно до умов договору №33-22 від 22.08.2022р.

На підтвердження надання правової допомоги складено та підписано адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звіт про надану правову допомогу від 20.05.2023 року

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд враховує завдання цивільного судочинства, особливості (категорію та складність) спору, який вирішено судом (тривалість судового провадження), значення його для сторін, а також час, необхідний для вчинення адвокату тих чи інших процесуальних дій, тощо.

Принцип пропорційності полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами учасників спору. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Суд керується принципом пропорційності - справедливого балансу між потребами сторін у справі та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар.

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих адвокатом до суду документів, їх значення для спору, порівнюючи з сумою гонорару у розмірі 22500 грн, суд врахувавши відсутність заяви про зменшення суми витрат на правничу допомогу, вбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) суми гонорару з легітимною метою, та з огляду на визначені практикою ЄСПЛ принципи, та виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що заявлена представником потерпілого цивільного позивача сума є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а тому підлягає стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_4 на користь цивільного позивача ОСОБА_6 у заявленому розмірі.

Керуючись ст. 118, 124, 126, 128, 534, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правничу допомогу потерпілому ОСОБА_6 по справі № 335/3538/22 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 22500,00 грн.(двадцять дві тисячі п`ятсот гривень)

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя

Суддя ОСОБА_1