УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з Київським слідчим ізолятором кримінальне провадження № 0000216 від 07.03.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 за ст.ст. 111 ч.1, 111 ч.2 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою. В обгрунутвання зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати. Зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого у ході судового розгляду. Просить продовжити строк дії тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисники висловили свої заперечення. Зокрема, захисники зазначили, що прокурором не надано доказів про існування ризиків, клопотання про продовження запобіжного заходу адресовано іншому суду. Зазначили, що клопотання подано без додатків і вручено обвинуваченому за відсутності захисників, а захисникам клопотання не вручалося. Крім того, попередня ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2024 про продовження запобіжного заходу оскаржена до Київського апеляційного суду, розгляд якої на даний час не завершено. Просять залишити клопотання прокурора без розгляду. При цьому просять врахувати тривалий час перебування під вартою їх підзахисного, його хронічні хвороби, державні відзнаки, якими останній нагороджений, а також врахувати, що донька ОСОБА_5 займається волотерською діяльністю.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані документи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У справі "Волосюк проти України" (рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, «національні судові органи мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою. При цьому слід також виходити із правової позиції Європейського суду з прав людини, а саме того, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи вчинення іншого злочину.

Таким чином, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України на стадії досудового розслідування, під час застосування запобіжного заходу або продовження строку його дії має бути встановлена наявність трьох складових чи є обґрунтована підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду і вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом.

Отже, суд може дати оцінку лише щодо наявності ризиків і чи може запобігти існуючим ризикам застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що і на сьогоднішній день продовжує існування певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій.

При цьому, на думку суду, наявність у обвинуваченого міцних сімейних зв`язків, державних відзнак, постійного місця проживання тощо, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання. Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто - тримання під вартою.

Суд відкидає твердження сторони захисту про те, що клопотання подане на ім`я іншого суду, не може бути розглянуто Богунським районним судом м. Житомира.

Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2024 зазначене кримінальне провадження направлено з Шевченківського районного суду м. Києва до Романівського районного суду Житомирської області для розгляду.

У зв`язку з неможливістю утворити колегіальний склад Романівський районний суд Житомирської області звернувся з поданням до Житомирського апеляційного суду про передачу справи іншому суду. Ухвалою Житомирсього апеляційного суду від 16.05.2024 провадження направлено для розгляду до Богунського районного суду м. Житомира. Отже, клопотання прокурора від 03.05.2024 про продовження запобіжного заходу правильно було адресовано Романівському районному суду Житомирської області і з об`єктивних причин було направлено до Житомирського апеляційного суду, який визначив передачу кримінального провадження.

Суд відкидає твердження захисників про те, що клопотання вручено їх підзахисному без їх участі, оскільки це не передбачено нормами чинного процесуального закону. Твердження про те, що зазначене клопотання не було вручено захисникам спростовано скріншотами про направлення клопотання на їх адресу.

Не є підставою для залишення клопотання про продовження запобіжного заходу без розгляду, оскільки попередня ухвала оскаржена до суду апеляційної інстанції. Так відповідно до вимог ч.4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, за результатами встановлених в судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов до переконання про доведеність чинників, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК України і є достатніми для прийняття судом рішення про подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на наведене, враховуючи також обставини справи та обстановку за якою обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає доцільним продовження тримання обвинуваченого під вартою, без визнанчення розміру застави, оскільки підстав для зміни виду запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. 315 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 днів до 20.07.2024 включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_9

ОСОБА_3