Справа № 702/476/23
Провадження № 1-кп/702/20/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника ССД ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастирище Черкаської обл. клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 08.03.2023 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітнім ОСОБА_9 вчинено суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 297 КК України, тобто незаконне заволоіння предметами, що знаходяться на могилі померлого, за наступних обставин.

Неповнолітній ОСОБА_9 , 03.03.2023, приблизно о 18 години, перебуваючи на кладовищі, що розташоване по АДРЕСА_2 , нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до місць поховання померлих, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують моральні устої суспільства, принципи загальнолюдської моралі, традиції та релігійні положення, щодо поховання померлих, незаконно, шляхом витягання із землі вертикально встановленої металевої труби, заволодів закріпленим на ній Державним прапором України, що знаходився на могилі померлого військовослужбовця ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 - 19.10.2022).

До суду справа надійшла з клопотаннями прокурора, про звільнення неповнолітнього ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_9 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння за цим клопотанням визнав, щиро покаявся. Дав пояснення, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення суспільно-небезпечного діяння. Фактичні обставини справи, викладені в клопотанні, підтвердив частково, зауваживши, що разом з ним на території кладовища був неповнолітній ОСОБА_11 який також приймав участь у витягуванні із землі металевої труби з Державним прапором України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та вказав на доцільність звільнення неповнолітнього ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, заборонивши перебування останньому поза домівкою в період з 20 год. до 07 год., терміном один рік.

Захисник ОСОБА_5 , законний представник неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_6 та представник СДД ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, але просили застосувати вид примусових заходів виховного характеру, який би не зашкодив навчанню неповнолітнього.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні дала пояснення, що є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_10 . Про обставини події дізналась від інших осіб. Вважає, що разом з ОСОБА_9 , мають нести відповідальність також інші неповнолітні, які перебували з ним разом.

Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , який був допитаний за участю законного представника, пояснив, що він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проводили дозвілля в с. Івахни. ОСОБА_9 повідомив, що йому потрібен Державний прапор України та знає де його взяти. Він разом з ОСОБА_9 зайшли на територію кладовища. ОСОБА_9 пішов в бік від нього, а через деякий час повернувся тримаючи в руках трубу до якої був прикріплений прапор України, після чого він з ОСОБА_9 вийшли з цвинтаря.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_11 . Про обставини подій, що відбулися їй стало відомо від сина та інших осіб.

Неповнолітні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були допитані за участю законних представників пояснили, що у час зазначений в обвинувальному акті, перебували разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , який запропонував зняти прапор України на цвинтарі. Проходячи мимо цвинтаря, бачили як ОСОБА_9 та ОСОБА_11 зайшли на його територію. Через деякий час вони зустрілись з хлопцями у яких був прапор України.

Свідок ОСОБА_18 , в судовому засіданні пояснила, що працює директором школи, на території якої сторожем був виявлений Державний прапор України. Встановивши, що виявлений прапор України з цвинтаря, його було повернуто на місце.

Також у судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази:

- протокол місця події з фототаблицею від 07.03.2023, яким підтверджено місце вчинення правопорушення;

- сповіщення про загибель та свідоцтво про смерть солдата ОСОБА_10

- протокол огляду місця події з фототаблицею за участю ОСОБА_7 від 08.03.2023;

- протокол огляду Прапора України з фототаблицею від 08.03.2023 р.;

- протокол огляду місця події з фототаблицею від 09.03.2023 р., згідно якого був виявлений Герб України;

- протокол пред`явлення речей для впізнання за фотозображеннями від 16.03.2023 р;

- протокол огляду мобільного ОСОБА_17 з фототаблицею;

- протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_19 з ОСОБА_20 ;

- протоколи проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 ;

- протоколи огляду, соціальної мережі інтернет, а саме «Телеграм» каналу «Труха Черкаси»;

- протоколи проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 ;

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_9 , встановлено, що за місцем проживання неповнолітнього створені мінімальні умови проживання.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наданні докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру слід задовольнити.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_9 , що разом з ним у заволодінні Дрежавним прапором України, який знаходився біля могили померлого, приймав участь свідок ОСОБА_11 , оскільки крім слів ОСОБА_9 , зазначені неповнолітнім обставини не підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до вимог ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Вимогами ч. 2 ст.97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру, у тому числі у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Як встановлено у судовому засіданні, вчинення неповнолітнім суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 297 КК України, підтверджується вищезазначеними дослідженими судом доказами, поясненнями осіб у судовому засіданні.

Отже, сукупність досліджених під час судового провадження доказів підтверджує, що неповнолітній ОСОБА_9 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 297 КК України, незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі померлого, що мало місце і вчинене неповнолітнім у віці до шістнадцяти років років, тобто до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що неповнолітній ОСОБА_9 , не досягнувши віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України, може настати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно-небезпечні діяння.

Відповідно до ч.1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Згідно положень ч.2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

При вирішенні питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру, суд бере до уваги, що неповнолітній на час вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності. Також суд враховує умови його проживання та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, зокрема те, що він проживає та виховується у неповній багатодітній сім`ї, посередньо характеризується за місцем навчання, є особою, що переміщена з тимчасово окупованих територій, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також думку його законного представника щодо можливості застосування примусового заходу виховного характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 , яка приділяє належну увагу вихованню сина та здатна забезпечити позитивний виховний вплив на нього і постійний контроль за його поведінкою. При цьому слід встановити тривалість примусового заходу виховного характеру терміном один рік.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 124, 369-372, 376, 395, 497, 498, 501 КПК України, -

УХВАЛИВ

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 297 КК України, - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_9 , терміном один рік.

Речові докази, Державний Прапор України, вважати повернутим потерпілій.

Речовий доказ, Державний Герб України, у формі металевого тризуба, який зберігається в камері зберігання речових доказів повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Речовий доказ мобільний телефон «Ай фон» чорного кольору вважати повернутим свідку Коломієць.

Речовий доказ мобільний телефон «Редмі А7», вважати повернутим свідку ОСОБА_16 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 17.06.2024 р.

Суддя ОСОБА_1