Справа № 157/1158/22 Провадження №11-кп/802/320/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000223 за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинскої області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець і житель АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з дня затримання, тобто з 8 липня 2022 року, зараховано у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 8 липня 2022 року по день набрання вироком законної сили включно, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 продовжено до вступу вироку в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень.

Вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат, арештованого майна та цивільний позов.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 8 липня 2022 року приблизно 01 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу перехрестя вулиці Центральна-провулок Центральний у селі Піщане Камінь-Каширського району Волинської області, під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і хоч не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті, утримуючи в руці мотошоломом, умисно наніс ним ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше трьох ударів у життєво-важливий орган - голову, чим спричинив останньому закриту черепно-мозкову травму у вигляді підшкірного крововиливу в лівій скронево-тім`яній ділянці голови, синець, садно, поверхнева рана в ділянці зовнішнього кута правого ока, садна в ділянці лоба зліва, синець в ділянці зовнішнього кута лівого ока; крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови; крововилив в лівий скроневий м`яз; субарахноїдальних вогнищевих крововиливів в лівій та правій тім`яній ділянці головного мозку, крововилив з поширенням в борозну в лівій потиличній ділянці, крововиливи в стовбуровій частині головного мозку, субарахноїдальні крововиливи мозочка та дрібно вогнищеві крововиливи в речовині мозочка, у результаті чого умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_12 ..

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим з істотним порушенням процесуального закону. Посилається на те, що допущено судом порушення його права на захист в ході судового засідання 26 січня 2024 року під час останнього слова обвинуваченого, яке було проведено за відсутності захисника. Вказує на те, що ряд висновків в оскаржуваному вироку сформовані тільки на припущеннях та які суперечать змісту досліджених доказів у справі. Просить вироку суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України та призначити покарання передбачене санкцією вказаної статті, а також зменшити суму заподіяної моральної шкоди до 200 000 тис. гривень.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що судом першої інстанції залишились не вирішеними ряд заявлених клопотань стороною захисту, а також деякі із заявлених клопотань були безпідставно відхилені. Зазначає, що в основу оскаржуваного вироку судом першої інстанції покладено не належні та не допустимі докази. Вказує на те, що висновки суду не відповідають дійсності та суперечать великій частині наявних у матеріалах доказів. Крім того, висновок місцевого суду про те, що знаряддям усіх травм, виявлених на голові потерпілого є мотошолом, є хибним та ґрунтується на припущеннях. Також зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність доказів існування реальної загрози зі сторони потерпілого та раптового його нападу на обвинуваченого в ході конфлікту не підтвердженні жодними доказами. Вважає, що судом не обґрунтовано завищено суму, що підлягає стягненню з обвинуваченого, без урахування його майнового стану та його особи. Крім того, судом першої інстанції судовий розгляд частково проведено за відсутності захисника при тому, що його участь є обов`язковою, а саме захисник був відсутній в судовому засіданні де заслуховувалось останнє слово обвинуваченого. Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України, призначити ОСОБА_8 покарання санкцією ст..124 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, визнавши обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне, часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому, надання допомоги потерпілому, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, вчинення злочину в наслідок протиправної поведінки потерпілого. Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_8 моральну шкоду завдану злочином у розмірі 200 000 тис. гривень. Також, просить повторно дослідити наведені в апеляційній скарзі докази.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримували подані апеляційні скарги та просили скасувати вирок суду та кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.124 КК України, думку прокурора, потерпілого та його представника, які подані апеляційні скарги заперечували і просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 , судом першої інстанції були дотримані.

Згідно правил ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами статті 392 КПК України регламентовано, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що докази в рамках кримінального провадження у своїй сукупності не є достатніми для підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Будучи допитаним місцевим судом обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні вбивства ОСОБА_12 фактично не визнав і суду пояснив, що о 12 годині 7 липня 2022 року був вдома, до нього приїхав біля 13 год його товариш, неповнолітній ОСОБА_13 , до 13 години вони побули у нього вдома, а тоді поїхали у м. Камінь-Каширський по своїх справах, біля 14 год 30 хв поїхали у с. Верхи, він завіз свого мотоцикла додому, і з їхнього села Піщане поїхали у сусіднє село Оленине , та купили бензину з ОСОБА_13 , і направлялися додому, але подзвонив його товариш ОСОБА_16 , якому вони повідомили, що знаходяться у с. Боровне, і останній сказав, що теж у с. Боровне на річці, та вони з ОСОБА_13 поїхали до нього на річку, де побули 20 хв, спиртне на річці він не вживав. Після цього він з неповнолітнім ОСОБА_13 поїхали до нього додому, і як тільки приїхав до хати, то зателефонував його брат ОСОБА_17 і запросив на день народження сестри до бесідок. Приїхавши близько 18 години на святкування, він відпочивав, розпивали спиртні напої, ОСОБА_13 спиртне не вживав, лише він з братом. Був на святкуванні до 14 години, після чого по домовленості з братом взяв мотоцикл останнього зеленого кольору, а його (обвинуваченого) мотоцикл чорного кольору залишився брату, і поїхав до бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у с. Піщане, де був вже ОСОБА_16 з ОСОБА_19 , було вже біля 20 години, вони поговорили. ОСОБА_13 сказав, що залишиться у барі, бо приїхали його односельчани з с. Верхи. Він поїхав додому, куди також приїхав його брат, сестра ОСОБА_16 і її подруга, попили разом кави, і подзвонив йому ОСОБА_16 , на пропозицію якого він приїхав бо бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де вони поговорили і домовилися їхати у с. Великий Обзир, було біля 21-22 години. На той час біля бару був ОСОБА_19 і ОСОБА_13 з с. Верхи, вони домовилися їхати. З ним на мотоциклі (який належав його брату) їхав ОСОБА_13 , а ОСОБА_16 їхав своїм мотоциклом з ОСОБА_19 , взяли з собою пляшку горілки, 0,5 л. та пляшку вина почату. У с. Великий Обзир у центрі вони зустріли компанію з 4 хлопців, серед яких був його знайомий, з яким він працював, говорили з хлопцями годину-півтори, пішли в бар, випили пива, була 23 год. Після цього зустріли дівчат на ім`я ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , відійшли з ними у сторону, до покинутого приміщення, дівчата побули з ними 15-20 хвилин та пішли, а він залишився з ОСОБА_19, ОСОБА_16 та ОСОБА_26 , і він допивши спиртне з ОСОБА_16 ОСОБА_16 , близько 00 год 30 хв. поїхали додому. ОСОБА_13 та ОСОБА_16 поїхали своєю дорогою у с. Верхи, а він поїхав на мотоциклі з ОСОБА_19 , був за кермом, в`їхавши у с. Піщане, побачили, що по дорозі йде хлопець з оголеним торсом, махає теніскою. Він зупинився та впізнав знайомого йому ОСОБА_12 . Останній попросив завезти його додому, виражався нецензурними словами, на що він спочатку відмовив, а потім сказав йому, що підвезе додому лише тоді, коли завезе ОСОБА_19 . ОСОБА_12 на це не погодився та вихопив з рук ОСОБА_19 мотошолом, і на його відмову завезти замахнувся та вдарив ним його (обвинуваченого) в обличчя, внаслідок чого розсік йому брову, а потім намагався вдарити ОСОБА_19 , завдав декілька ударів останньому. Потім ОСОБА_12 підійшов до нього знову і завдав йому удари по плечі, шиї, чим саме наносив ОСОБА_13 удари він не пам`ятає, потім наніс 2 удари в живіт (трохи сильно, трохи не сильно). Таким чином, ОСОБА_12 завдав йому декілька ударів, він присів, не міг оговтатися, оскільки перший удар мотошоломом прийшовся йому по голові. Потім ОСОБА_13 знову пішов до ОСОБА_19 , він чув звуки, чи то шолом падав чи що. Далі він встав та на його запитання, що той робить, ОСОБА_12 розповів, що його ( ОСОБА_12 ) покинули друзі. ОСОБА_13 виражався нецензурною лексикою, він його заспокоював, але ОСОБА_13 вкотре казав завезти його додому, погрожував забрати мотоцикл, казав, що двох їх покладе, забере ключі і сам поїде. Після цього ОСОБА_13 знову замахнувся, він закрив рукою обличчя, але ОСОБА_13 наніс йому декілька ударів по плечі, а тоді пішов до ОСОБА_19 , просив у того сигарети, обшукав останнього, знайшов пляшку вина. Він (обвинувачений) злякався, а тому подзвонив своєму брату ОСОБА_31 , щоб той приїхав, при цьому у телефонній розмові розповів брату ОСОБА_17 , що ОСОБА_12 не дає йому проїхати мотоциклом та намагається побити. В подальшому ОСОБА_12 трохи заспокоївся, ОСОБА_19 не хотів пити, але ОСОБА_12 агресивним тоном казав пити вино, потім йому (обвинуваченому) сказав пити, і вони щоб той не проявляв агресію розпили пляшку вина, а тоді ОСОБА_13 знову сказав завезти його додому, на що він пояснив, що не повезе, оскільки той розсік йому брову. Він взяв ОСОБА_12 за плечі та заспокоював, казав, що не повезе, бо той йому обличчя розбив. ОСОБА_12 взяв його за кофту, а він взяв ОСОБА_12 за плечі, так як той був оголений, запропонував конфлікт вирішити завтра на тверезу голову, але ОСОБА_13 замахнувся, вдарив і знову збив його з ніг, але він ОСОБА_12 потягнув за собою і вони разом впали. ОСОБА_13 намагався йому завдати ще декілька ударів, але він його перекинув через себе, ОСОБА_13 впав і підвівся різко та пішов до ОСОБА_19 , та знову останньому казав, щоб той завіз, але ОСОБА_19 вказав, що мотоцикл йому не належить і не поїде. Він (обвинувачений) з мотоцикла забрав ключі. Братові він подзвонив десь орієнтовно о 01 години та розповів, що зустрівся з ОСОБА_12 , з яким той перебував на заробітках у Польщі, пояснив, що ОСОБА_12 не відпускає його і каже, що забере мотоцикл, розбив йому лоба, не дає до мотоцикла підійти. Брат відразу не зрозумів про кого він розповідає, а тому він повторно пояснив брату, хто це саме. Орієнтовно через 5-8 хвилин приїхав його брат ОСОБА_31 . В той момент він говорив зі ОСОБА_12 , останній трохи заспокоївся, матюкався, був агресивним, казав, що його всі покинули, ніхто його до хати не завезе, і мовляв він (обвинувачений) його теж не хоче завезти. ОСОБА_13 пригрозив, що забере мотоцикл і поїде сам, а він йому казав, що не дасть мотоцикла. Він від нього відходив, а ОСОБА_13 йшов за ним, замахувався руками і просив завезти, а він ОСОБА_13 казав, що не завезе, бо той зробив конфлікт. Під`їхав його брат ОСОБА_31 , і ОСОБА_13 почав ще й до брата підскакувати, агресивними словами казати, ОСОБА_17 підійшов до нього (обвинуваченого), побачив кров на обличчі, потім підійшов до ОСОБА_12 , взяв останнього за плечі і запитав, чому ОСОБА_13 б`є його (обвинуваченого), на що ОСОБА_13 сказав, що не бив його. ОСОБА_19 розповів брату, що ОСОБА_13 вихватив шолом і наніс цим шоломом йому (обвинуваченому) декілька ударів, та ще й йому, тобто ОСОБА_38 , наніс удари, але ОСОБА_13 казав, що не бив їх (тобто обвинуваченого та ОСОБА_39 ), і що останні не хочуть завезти його додому. ОСОБА_13 був у стані сильного алкогольного сп`яніння і важко було розібрати деякі його слова. ОСОБА_13 і до ОСОБА_17 почав руки піднімати. Він (обвинувачений) струсив з себе пил, підійшов до ОСОБА_17 і сказав останньому не чіпати ОСОБА_12 , аби той ( ОСОБА_13 ) йшов своєю дорогою і не чіпав їх. ОСОБА_13 не хотів цього заспокоєння, знову шарпнув його за кофту, намагався брати його за плечі, намагався завдати декілька ударів, ОСОБА_17 перебив цей конфлікт. Тут вже він (обвинувачений) брав ОСОБА_12 за плечі, за руки, намагався заспокоїти, хотів ОСОБА_12 кидати об землю теж, бо вже не міг заспокоїтися, але ОСОБА_13 не хотів заспокоїтися, ставав агресивнішим і намагався вже їх двох із ОСОБА_17 вдарити, ОСОБА_17 їх розчепив. ОСОБА_19 стояв осторонь, біля мотоцикла. Вони говорили потім знову, просили ОСОБА_12 заспокоїтися, казали, що завтра розберуться, адже знають одне одного. Він (обвинувачений) казав, що завтра боятиметься заїхати у його село ( Великий Обзир ), на роботу, адже йому їхати повз хату ОСОБА_12 , та знаючи характер останнього, не знає, що йому очікувати, та сказав своєму брату ОСОБА_17 , що потрібно нормально розібратися, навіщо ті конфлікти. У подальшому ОСОБА_17 відвів ОСОБА_12 у сторону і сказав йти тому до хати, ОСОБА_13 не хотів йти, просив завезти, на що ОСОБА_17 сказав що теж не повезе, бо ОСОБА_13 бив його (обвинуваченого) та ОСОБА_19 , однак ОСОБА_13 це заперечував. ОСОБА_13 не хотів ніяк заспокоїтися. Він (обвинувачений) сказав ОСОБА_17 розбиратися, чи як, а сам хотів вже відійти, але ОСОБА_13 не дав йому відійти, взяв його за кофту, повернув до себе і дав йому ляпас по обличчю, він (обвинувачений) зірвався і завдавав легкі удари ОСОБА_13 . ОСОБА_17 сказав йому не чіпати ОСОБА_12 , їх розкинув. ОСОБА_13 , у свою чергу, сказав заспокоїтися їм, а також сказав, що їх заб`є. ОСОБА_17 говорив ОСОБА_13 , щоб той до нього простягав руки, а не до менших, та пояснив, що ОСОБА_13 знаходиться у чужому селі. ОСОБА_13 їх словесно ображав, знову говорив, що поїде сам. Потім вже заспокоїлися. ОСОБА_17 казав ОСОБА_13 , що не повезе, він (обвинувачений) казав, що тим більше не повезе. Він (обвинувачений) став вже теж агресивним. Після цього ОСОБА_12 вже пішов від них у сторону с. Великий Обзир, пройшов 20 метрів, а він (обвинувачений) сів на мотоцикл, а також ще сказав ОСОБА_19 , щоб той забрав із землі мотошолом, на що останній відповів, що цей мотошолом побитий йому не потрібен. Його брат ОСОБА_31 пішов теж до свого мотоцикла. Однак ОСОБА_12 знову повернувся до них через декілька хвилин, підійшов до мотоцикла зеленого кольору, на якому він (обвинувачений) сидів, схопив двома руками за кермо і сказав завезти його до хати, бо не дасть поїхати, ОСОБА_13 хотів ключі забрати, але він (обвинувачений) забрав їх перший, бо був тверезіший і намагався контролювати свої дії. Потім ОСОБА_13 знову почав агресивно підходити до нього, він вже на той час зліз з мотоцикла, і ОСОБА_13 знову сказав його завези, а він сказав, що не поїде, запитував у ОСОБА_12 , чого той повернувся, а ОСОБА_13 йому відповідав, щоб вернувся аби він завіз його додому. У подальшому ОСОБА_13 взяв його за плечі, кинув в землю, а він дав пару ляпасів ОСОБА_13 . Потім брат ОСОБА_17 підбіг і хотів їх розкинути, та ОСОБА_19 теж. У нього (обвинуваченого) почало накипати, він не розумів, чому ОСОБА_13 вчепився до нього. ОСОБА_17 вже його (обвинуваченого) шарпнув він (обвинувачений) - ОСОБА_17 і сказав останньому дати йому поїхати. І тоді ОСОБА_13 ніби ОСОБА_17 вдарив. Вони вже начебто заспокоїлися, але ОСОБА_13 запропонував йому (обвинуваченому) відійти та поговорити. ОСОБА_17 казав, що вони нікуди не підуть, казав, щоб ОСОБА_12 йшов до хати, а він (обвинувачений) сідав на мотоцикл і їхав додому. Він (обвинувачений) пропозицію ОСОБА_12 щоб відійти поговорити погодився, кажучи, може вони розберуться спокійно, бо не знає, що завтра чекати від ОСОБА_12 , адже йде на роботу понад хатою останнього. ОСОБА_17 вже мовляв, нехай відійдуть поговорити, і вони пішли. Десь той шолом валявся, кидався той шолом, то піднімався. Вони відійшли в сторону, він взяв ОСОБА_12 за плечі і запитав, чого останній не заспокоїться, пояснював тому, що між ними ніколи не було конфлікту, а ОСОБА_13 мовляв, що йому все одно, та знову говорив, що вони не захотіли його завезти, а також казав, що хлопці покинули його. ОСОБА_13 був агресивним, знову казав завезти його до хати, а він (обвинувачений) сказав, що не поїде, і тоді ОСОБА_13 знову агресивним став, та отримавши відмову завезти додому, завдав йому удар в грудину, він (обвинувачений) спотикнувся і впав, ОСОБА_13 підняв шолом тим часом і завдав йому декілька ударів ним, він (обвинувачений) закрився руками. Поки ОСОБА_17 до них підбігав, ОСОБА_13 намагався знову вдарити з ноги, але він (обвинувачений) встиг перекотитися на бік і підвестися, ОСОБА_13 не зупиняючись знову розмахував руками, він (обвинувачений) відбивається від шолома і піднімає цей шолом, і відмахнувся цим шоломом, ударив ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 впав. ОСОБА_17 підбіг та запитав, що він (обвинувачений) робить, а він ОСОБА_17 сказав на це, що ж ОСОБА_13 робить та вже скільки можна, і тоді ОСОБА_17 взяв його (обвинуваченого) за барки, він же останньому сказав відчепитися від нього, бо ще теж отримає, і тоді вони бачать, що ОСОБА_13 починає шипіти, якось впав лівою стороною, хотів підвестися, але ОСОБА_13 не виходило, і ОСОБА_17 підбіг та підняв ОСОБА_12 , і сказав йому (обвинуваченому ) йти звідти, щоб він ( ОСОБА_31 ) його (обвинуваченого) не бачив. І ОСОБА_13 ще стояв, але почав хитатися, не міг вже встояти на ногах, і в той момент почав втрачати свідомість, та він (обвинувачений) підбіг, вони відвели ОСОБА_12 на ґрунтове покриття обабіч дороги, ОСОБА_13 став шипіти, з рота йшла слина , ОСОБА_13 щось бурмотів, але вони не розбирали, на ногах ОСОБА_13 не стояв, вони положили останнього на спину, і ОСОБА_17 ще підняв ОСОБА_13 голову, тоді ж підійшов ОСОБА_19 в той момент та запитав, що сталося. Він (обвинувачений) сказав, що не знає, а також і те, що ОСОБА_13 на нього (обвинуваченого) почав нападати, і він його відмахнув, і ОСОБА_13 впав і не хоче приходити до свідомості, та вони дали ОСОБА_13 легенько по щоках, щоб отямився. Брат сказав набирати швидку, він подзвонив, пояснив, що людина свідомість втрачає. Вони перевіряли ОСОБА_13 пульс , пульс ще був, легенький. Брат надавав допомогу, натискав на груди, робив непрямий масаж серця, і знову кричав викликати швидку допомогу. Він (обвинувачений) ще раз подзвонив на 103, йому сказали, що швидка допомога виїхала, очікувати. Він брав ОСОБА_12 і пульс ще відчувався (легенький), а коли приїхала швидка, то пульс вже перестав відчуватися. Фельдшер не встигла ще на метр підійти, як сказала, що вже все. Підійшла і взяла за пульс, ліхтарем на зіниці посвітила, і сказала, немає пульсу, немає що робити і накрила тіло. В той момент під`їхали хлопці, як він зрозумів, друзі ОСОБА_12 , та запитували, що сталося і хто це зробив. Він зізнався, що це він зробив і повідомив, що він оборонявся, бо ОСОБА_13 проявляв агресію. Один з присутніх наніс йому (обвинуваченому) два удари в ніс, почала йти кров по обличчю, він присів, і знову той наніс йому удари по спині, з ноги, з коліна, і такі обставини побачив водій швидкої, та забрав його до себе в автомобіль швидкої. На місце події приїхала поліція, йому (обвинуваченому). одягли кайданки, посадили в автомобіль. У нього тоді стався шок, він не усвідомлював, що сталося і як могло таке статися. З ОСОБА_13 вони билися, шарпалися, і він вважав, що тілесні ушкодження можна завдати. Коли ОСОБА_13 проявляв агресію, то він (обвинувачений) не міг себе вже стримати. бо є певна межа, а ОСОБА_13 нападав, нападав і тому він не стримався. Він же відмахнувся шоломом, від чого ОСОБА_13 впав об змелю, на тверде покриття. Він не хотів. щоб таке сталося. Ніхто не міг думати, що таке станеться, але таке сталося. Потім у медичну установу його завезли. Йому боліла голова, він хотів оговтатися. Почали допитувати його, він не міг усвідомлювати, що він говорив, і навіть показань своїх не пам`ятає. Ці події мали місце у липні 2022 року після 12 год., біля 01 год. Ні він, ні ОСОБА_19 , ні ОСОБА_31 не провокували ОСОБА_12 повернутися, коли той вже пішов у своєму напрямку, ніхто у слід не кричав останньому. ОСОБА_12 , повернувшись на місце події, був агресивним. Спочатку його (обвинуваченого) дії були адекватні, але потім він перестав контролювати себе. В ході тієї шарпанини зі ОСОБА_12 він (обвинувачений) взяв у руки мотошолом та замахнувшись ним знизу у вверх вдарив ним ОСОБА_12 , останній упав на ліву сторону на землю, обперся на лікті щоб піднятися, ОСОБА_12 ніби як спіткнувся, коли він завдав йому удар мотошоломом на відмаш, а він (обвинувачений), у свою чергу, підбіг до нього і питав, що сталося та чи все нормально, та підбіг брат ОСОБА_31 і підняв ОСОБА_12 на ноги. Однак ОСОБА_12 почав хитатися та втрачати свідомість, а тому вони поклали його на спину обабіч дороги та намагалися привести до тями. Брат ОСОБА_31 сказав йому викликати швидку допомогу, а тому він зателефонував на швидку та пояснив ситуацію. У той момент пульс у ОСОБА_12 легенько відчувався. Брат намагався зробити ОСОБА_12 масаж серця та повторно сказав викликати швидку. Він також намагався робити масаж серця. Коли він вдруге подзвонив на швидку, йому повідомили, що вже виїхав автомобіль швидкої допомоги. Однак поки швидка приїхала, то пульс у ОСОБА_12 вже не відчувався. Фельдшер, яка приїхала, встановила, що ОСОБА_13 помер, та накрила останнього білим простирадлом. ОСОБА_12 міг би йому теж завдати удар по скроневій кістці. Коли він відмахнувся від ОСОБА_12 , то останній лівою стороною впав об землю. Коли на місце події приїхав ОСОБА_31 , ще після першого конфлікту, то він із ОСОБА_12 ще 3-4 рази падали, спотикалися. З його (обвинуваченого) сторони прицільних ударів не було, він намагався відштовхнути ОСОБА_12 . Критичний удар, від якого ОСОБА_12 впав, був лише один. Він цього удару не планував, це було миттєво, тим більше він не передбачав, що станеться щось критичне. Він не розраховував, що від мотошолома може таке виникнути. ОСОБА_13 неодноразово висловлював йому погрози. Він не розумів, що завдає удар у голову, він не розраховував, що удар буде у голову і матимуть місце такі наслідки. Брату він подзвонив і покликав на місце події в ході першого конфлікту тому, що мотоцикл, яким він керував, був брата, а ОСОБА_13 погрожував йому та ОСОБА_19 , що їх положить та забере мотоцикл. Він сильно злякався за мотоцикл, а оскільки брат ОСОБА_31 знає ОСОБА_12 , то міг останнього заспокоїти, і тому він не дзвонив до поліції. ОСОБА_12 тим мотошоломом хотів нанести йому удари, а він цей шолом вибив. ОСОБА_12 ще перед тим замахувався шоломом і скинув його з ніг. Під час того конфлікту він зі спини взяв мотошолом з місця, куди був призігнутий в ході бійки, розмахнувся цим мотошолом знизу вверх, і не бачив куди прийшовся цей удар, ОСОБА_12 впав плечем на ліву сторону на землю і підперся на лікті щоб піднятися. Коли він (обвинувачений) зробив відмашку мотошолом, то ОСОБА_12 нібито як спіткнувся. Він підбіг до нього та спитав, що сталося і чи з ним все гаразд. Брат ОСОБА_31 підняв ОСОБА_12 на ноги. У останнього не відновлювалося дихання. З моменту удару і до виклику швидкої пройшло можливо 30 сек. ОСОБА_19 нічого не робив, лиш казав, що пропадає пульс , ОСОБА_31 робив непрямий масаж серця, також і він пробував робити непрямий масаж серця, реанімували його, але було безрезультатно. Не було чути, що ОСОБА_12 дихає. Через 5-10 хв приїхала швидка. В ході бійки ОСОБА_12 намагався вдарити його ще коліном, яким саме він не пам`ятає, а перед цим хотів його ударити рукою, але у нього не вийшло. У нього був такий емоційний стан від образ, що йому накипіло, він просив ОСОБА_12 заспокоїтися, і сам не стримався та вже не контролював себе. Він відчув гнів і образу, бо думав, за що його ОСОБА_12 ударив, лише за те, що він відмовив йому завезти додому. Емоції впливали і на його поведінку, і на його дії. В останній момент він просто відмахувався, розмахував, щоб ОСОБА_12 від нього відчепився. Проте наміру вбити ОСОБА_12 у нього не було, навіть таких думок він не мав, вони знали одне одного, йому шкода про те, що сталося. Між ним та ОСОБА_12 раніше не було ніяких конфліктів. Він не хотів вбивати ОСОБА_12 , у нього умислу на вбивство не було, він не бажав останньому такої долі. На тілі, на голові, на обличчі, садна на спині, на шиї, на ліктях могли виникнути у ОСОБА_12 від того, що в останнього був оголений торс, покриття було тверде, щебеневе, і при падінні могли виникнути ці тілесні ушкодження. Він відмахувався від ОСОБА_12 , і може попадав по обличчю. Лише перший удар ОСОБА_12 був сильний, а інші удари потім не були сильні. ОСОБА_12 покликав його в сторону поговорити, і він боявся потім помсти від ОСОБА_12 , а тому й погодився відійти з ним в сторону, де між ними знову виник конфлікт, вони побилися, але вбивати він ОСОБА_12 не хотів. За своїм братом і за ОСОБА_19 він не стежив, а тому не знає чи брали ті у руки мотошолом. Були моменти, коли брат та ОСОБА_19 були поза полем його зору. Під час відібрання у відділі поліції зрізів нігтів адвоката ОСОБА_54 не було, кров коли відбирали у лікарні, також захисника не було, та змиви з рук брали - також не було. Цивільний позов він визнає частково у розмірі 100000 грн., які не відмовляється сплатити, і буде сплачувати по можливості, та все життя буде шкодувати про вчинене. Також показав і те, що визнає вину у нанесенні удару, від якого настала смерть ОСОБА_12 , і повинен був передбачити такі наслідки.

Таким чином, обвинувачений під час розгляду справи місцевим судом не заперечував факт нанесення потерпілому удару шоломом по голові, однак заперечив нанесення кількох ударів.

Допитаний під час розгляду справи судом першої інстанції свідок ОСОБА_55 суду показала, що з 7 липня 2022 року по 08 липня 2022 року вона з водієм ЕМД ОСОБА_56 як фельдшер заступила на зміну. В її обов`язки входить надання екстреної медичної допомоги. Знаходячись з 7 по 8 липня 2022 року на цілодобовому чергуванні, о 1 год 32 хв отримала на телефон повідомлення про те, що по дорозі у с. Піщане в напрямку на с. Великий Обзир знаходиться особа без свідомості, на виклик вона прибула о 01 год 38 хв, на дорозі біля проїжджої частини лежала невідома особа, позаду неї ще стояло 3 осіб, ОСОБА_8 , ОСОБА_31 , ОСОБА_19 . Вона відразу ж побігла до пацієнта. Останній лежав поперек дороги на спині, руки у нього були розташовані поздовж, без сорочки, у шортах і кросівках. Реанімаційні заходи вона не проводила, бо вже нічого було робити. Реакцій не було, у ділянці скроні у потерпілого була засохла кров, гематома. Коли вона сказала, що тут вже труп, то ОСОБА_8 сказав, що це він вдарив його мотошоломом, а також сказав, що він захищався. ОСОБА_8 говорив, що потерпілий його зупинив, просив підвезти, після чого вдарив його, та пояснював їй, що захищався. Вона провела первинний огляд потерпілого, вже останній міняв колір шкіри, до синюшного, та був холодний. ОСОБА_8 на місці сказав, що він у всьому винен, і вона вже більше нічого нікого не запитувала. ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на той час були у стані алкогольного сп`яніння, від них було чути запах алкоголю з порожнини рота, ОСОБА_31 був тверезий. На місце події приїхали молоді люди з с. Великий Обзир і підійшли до ОСОБА_8 , хотіли якби його бити, а тому вона завела останнього у автомобіль швидкої медичної допомоги. Хтось ОСОБА_8 вдарив у живіт, а тому вона водію автомобіля швидкої сказала, щоб ОСОБА_8 сидів в автомобілі. Потерпілого вона накрила простирадлом. Коли вона їхала на виклик в автомобілі швидкої медичної допомоги, то ще по дорозі казала хлопцям по телефону, щоб ті обливали водою людину, а вони казали, що води немає, що вже труп. Хто госпіталізував потерпілого з місця події їй не відомо, труп людини не повинен бути у кареті ЕМД. Після виконання своїх обов`язків, вона заповнила ще у планшеті необхідні документи. На місці події вона не бачила ні мотоцикла, ні мотошолома, ні пляшки зі спиртним. Смерть потерпілого наступила до півгодини до її приїзду. Вона провела лише первинний огляд, оскільки встановила смерть людини; вторинний огляд не проводила, бо вже не було потреби у цьому, а тому не заповнювала у відповідному бланку графи про це. Після встановлення смерті людини повідомила по телефону керівництво, старшу зміни, та сказала, що буде очікувати поліцію.

Отже, обвинувачений ОСОБА_8 говорив свідку ОСОБА_55 , що це він вдарив потерпілого мотошоломом.

Допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_31 дав показання про те, що раніше знав ОСОБА_12 , разом були у Польщі на роботі. 7 липня 2022 року він та його компанія святкували день народження, його брат ОСОБА_8 під`їхав, трохи побув з ними. При ньому брат випив 2 стопки горілки. Він святкував у подруги день народження між с. Полиця і с. Піщане , у бесідках. На святкуванні було більш 10 чоловік. Його брат ОСОБА_8 під`їхав ближче під вечір. Біля 20 год завершили святкування, але ще поїхали мотоциклами до нього додому, сиділи в гаражі, брат ОСОБА_8 був з ним, пили каву. Після цього він мотоциклом мами і ОСОБА_62 своїм мотоциклом завезли його сестру і подружку її додому у с. Верхи, це було біля 22 год., а ОСОБА_8 залишився вдома. Він приїхав додому ближче 24 год, брата ОСОБА_8 вже вдома не було і його мотоцикла теж не було, вони обмінялися тоді мотоциклами, він взяв ОСОБА_8 мотоцикл. Біля 00 год 40 хв ОСОБА_8 йому подзвонив і запитав, що робити, треба щоб він (свідок) приїхав у с. Великий Обзир , і пояснював, що його (свідка) знайомий не може доїхати додому, і їм теж не дає їхати додому. ОСОБА_8 ще не говорив, що це за знайомий. Він приїхав біля 01 год 10 хв мотоциклом на місце події, де знаходилися його брат ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 . ОСОБА_19 стояв у стороні, а ОСОБА_8 та ОСОБА_12 шарпалися, ніби як трималися одне одного. Він підійшов і розсунув їх, у ОСОБА_8 брова була у крові. Як йому стало відомо зі слів ОСОБА_19 , вони їхали з ОСОБА_8 мотоциклом, а ОСОБА_12 їх зупинив та хотів, щоб ОСОБА_8 його завіз додому, останній відмовився, повідомивши, що то мотоцикл брата (тобто його, свідка), і тоді ОСОБА_12 вихватив мотошолом і вдарив ОСОБА_8 по голові, а ОСОБА_19 по руці попав шоломом. Потім ОСОБА_13 впізнав у ньому (свідку) особу, з якою їздив на заробітки, і каже до нього, щоб він сказав своєму братові (тобто ОСОБА_8 ), щоб той його завіз додому, на що він (свідок) відповів, що ні він, ні його брат завозити його не будуть. Ніяких тілесних ушкоджень він на ОСОБА_12 на той час не бачив. Коли він приїхав, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 билися, але акцентованих ударів не було, його брат ОСОБА_8 був випивший, а ОСОБА_13 був п`яний. Він їх розсунув, розборонив і сказав ОСОБА_13 , що його ніхто не повезе. О 01 год 22 хв він дзвонив брату ОСОБА_12 - ОСОБА_68 , але не додзвонився. ОСОБА_13 ніби вже йшов у свою сторону, але пройшовши 20-30 метрів вернувся назад та покликав ОСОБА_8 поговорити. Він казав своєму брату ОСОБА_8 , щоб той їхав додому, що завтра вони поговорять, але ОСОБА_8 з ОСОБА_13 відійшли. Було темно, поки ОСОБА_8 і ОСОБА_13 відійшли, він спілкувався з ОСОБА_19 . Від них вони відійшли на 10-15 метрів. Він розмовляв з ОСОБА_19 , як у цей час почув по асфальту як то совання, шаркотіння. Вони розвернулися і вийшли з ОСОБА_19 на дорогу, і він побачив, що ОСОБА_13 вже впав, бо був глухий звук. Як пояснив йому тоді ОСОБА_8 , то ОСОБА_13 впав від удару мотошоломом. Він почав заспокоювати ОСОБА_8 . Тоді підбіг до ОСОБА_12 , але останній не вставав, лежав, ще дихав, але свідомість починав втрачати, лежав ОСОБА_13 на боку, з рота йшла слина, очі були відкриті, тяжко дихав, і він сказав ОСОБА_8 дзвонити на швидку, бо ОСОБА_13 втрачає свідомість. Коли ОСОБА_13 впав, то ще дихав, ще звуки було чути, але він не міг розібрати його слова. Він старався бити його по щоках, відтягнув його від траси, фактично ОСОБА_13 лежав на ньому. ОСОБА_13 був на спині, ОСОБА_8 пробував робити непрямий масаж серця. Через 10 хвилин руки у ОСОБА_12 почали німіти, ставати сині. Автомобіль швидкої допомоги приїхав через 10 хв, ОСОБА_8 весь час говорив з людиною зі швидкої допомоги. Він (свідок ОСОБА_31 ) ОСОБА_13 ударів не наносив, приїхав їх розборонити.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_71 суду показав, що самої бійки, в ході якої ОСОБА_8 наніс удар мотошолом ОСОБА_12 по голові детально не бачив, бо за нею не спостерігав, а бачив лише момент нанесення самого удару. Разом з тим, свідок підтримав обставини, які показував в ході проведення ним слідчого експерименту, мотивуючи і тим, що на той час він краще пам`ятав події, які мали місце.

Так, під час слідчого експерименту 8 липня 2022 року, свідок ОСОБА_72 дав показання про події, що мали місце за його участю, участю обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_73 , а також зокрема показав способи та механізми нанесення ударів в ході бійки між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , а саме, свідок показав на місце, де він з ОСОБА_8 близько 00 год 40 хв їхали з с. Великий Обзир мотоциклом, та їх зупинив невідомий йому на той час хлопець ( ОСОБА_12 ), який був з голим торсом, тримав футболку у руках, а також на місце, де ОСОБА_8 зупинився мотоциклом, а ОСОБА_12 схватився за кермо мотоцикла та просив ОСОБА_8 завезти його додому, але ОСОБА_8 відмовив, ОСОБА_12 знову наполягав, на що ОСОБА_8 сказав, що спочатку завезе його (свідка), а потім вернеться за ОСОБА_13 , але останнього це не влаштовувало, і ОСОБА_13 вихватив у нього (свідка) шолом, який він (свідок) зняв при зупинці мотоцикла і тримав рукою на коліні, та цим шоломом наніс удар ОСОБА_8 , а потім замахнувся на нього ( ОСОБА_75 ), удар прийшовся йому в руку, якою він (свідок) закривався. Від цього удару він впав на спину, мотоцикл залишався стояти на лапці. Після цього ОСОБА_12 підійшов до нього лежачого, вдарив своєю ногою по його нозі (легенько) і зробив замах шоломом, і цей шолом кинув, шолом впав у нього біля голови, тобто ОСОБА_12 промахнувся. ОСОБА_8 лежав на колінах, ОСОБА_13 підійшов до нього і наніс удар в область тіла. Після цього ОСОБА_12 припинив агресію, побачив у нього пляшку вина, що випала, та почав пропонувати кожному випити, погрожуючи мотошолом, який тримав у руках. Вони погодилися випити, щоб не продовжувати конфлікт, всі зробили по декілька ковтків. Потім ОСОБА_12 почав його просити сигарети, обшукав його, і під`їхав вже брат ОСОБА_31 . Коли ОСОБА_31 підійшов до ОСОБА_12 , то відразу запитав в останнього, чому той конфліктує, але ОСОБА_12 мало що розумів на той час, і з кожним попередженням починав ставати агресивнішим, знову взяв шолом на землі і почав погрожувати то ОСОБА_76 , то ОСОБА_8 , і словесно, і замахами, та ОСОБА_8 не стерпів, і між ними почалася бійка. Він з ОСОБА_31 їх розбороняли, але вони знову зчеплювалися, він та ОСОБА_31 знову їх розбороняли. ОСОБА_31 відштовхув ОСОБА_8 до мотоцикла, а ОСОБА_12 вже пішов у сторону с. Великий Обзир, але, пройшовши 10-15 метрів, ОСОБА_13 вернувся, знову підійшов та взяв шолом, що був на землі, і знову почав підходити до ОСОБА_8 , між ними почалася бійка, вони вчепилися як кліщі одне в одного, він і ОСОБА_31 не стали їх розбороняти, ОСОБА_12 схопив ОСОБА_8 , замахнувся, а ОСОБА_8 схватив ОСОБА_12 за тіло, і вони почали битися на землі, шолом переходив з рук в руки. Вони вставали, підбігали і один одного били, обмінювалися ударами, бійка перемістилася на центр траси, і ОСОБА_8 встиг схопити мотошолом, що лежав на трасі, і наніс удар ОСОБА_12 правою рукою в область голови, та останній впав. Вони стали підходити до них, ОСОБА_31 підбіг до ОСОБА_8 , щоб останній не почав добивати, і відтягнув обвинуваченого. Як тільки вони заспокоїли ОСОБА_8 щоб він не чіпав ОСОБА_12 , то підбігли до останнього, ОСОБА_12 на той час сопів, хропів, важко дихав, тоді викликали швидку, старалися надавати першу медичну допомогу, масаж серця, але ОСОБА_12 помер, приїхав автомобіль швидкої допомоги, лікар констатувала смерть.

Таким чином, свідок ОСОБА_71 суду показав, що він бачив як ОСОБА_8 потерпілому наніс удар мотошоломом по голові.

Крім того, в ході досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_12 від 09.07.2022 (11 год -13 год) - 15.09.2022 № 85, яка проведена завідувачем Ковельського районного відділу судово-медичної експертизи ОСОБА_79 , стаж експертної роботи якого з 2000 року, 2 кваліфікаційний клас судового експерта, вища кваліфікаційна категорія лікаря, згідно якої при проведенні судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_12 виявлені дві наступні групи тілесних ушкоджень: п.1 - закрита черепно-мозкова травма у вигляді підшкірного крововиливу в лівій скронево-тім`яній ділянці голови, синець, садно, поверхнева рана в ділянці зовнішнього кута правого ока, садна в ділянці лоба зліва, синець в ділянці зовнішнього кута лівого ока; крововиливи на внутрішній поверхні м`яких тканин голови; крововилив в лівий скроневий м`яз; субарахноїдальних вогнищевих крововиливів в лівій та правій тім`яній ділянці головного мозку, крововилив з поширенням в борозну в лівій потиличній ділянці, крововиливи в стовбуровій частині головного мозку, субарахноїдальні крововиливи мозочка та дрібно вогнищеві крововиливи в речовині мозочка (Акт судово-гістологічного дослідження №469 від 19.07.2022 р.); п. 2 - подряпини обличчя, синці та садна в ділянці верхніх та нижніх кінцівок і спини. Закрита черепно-мозкова травма утворилася внаслідок дії чи взаємодії тупого предмету (предметів) з обмеженою чи необмеженою контактуючою поверхнею, без слідів її відображення з ділянками голови, за механізмом удар в мінімальній кількості чотирьох травмуючих дій, враховуючи стан та характер ушкоджень, вони утворилися в короткий проміжок часу до настання смерті, який вимірюється хвилинами, не виключено до 1 години. Згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17 січня 1995 року, затверджених наказом МОЗ № 6, п. 2.1.2, тілесні ушкодження, зазначені у групі п.1 тілесні ушкодження належать до тяжких, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу, через різні проміжку, часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитись смертю. В даному конкретному випадку закрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась крововиливами під оболонки та тканину головного мозку привела до травматичного набряку головного мозку. Ушкодження у групі п. 2 утворилися внаслідок контакту з тупим предметом (предметами) з обмеженою чи необмеженою контактуючою поверхнею, які не залишили будь-яких специфічних ознак для ідентифікації контактуючої поверхні, за механізмом тертя чи удар-тертя в кількості не менше дев`яти травмуючої дії та терміном утворення в короткий проміжок часу до настання смерті, до 3 годин. Керуючись п.п. 4.8 Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р., дані ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності (згідно з п.п. 2.3.26 та 2.3.5 Правил). Між цими виявленим тілесними ушкодженням і причиною настання смерті не прослідковується причинно-наслідкового зв`язку. Причиною смерті ОСОБА_12 є закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та тканину головного мозку, це призвело до розвитку травматичного набряку та здавлення головного мозку, що є безпосередньою причиною смерті, це підтверджується наявністю характерної патоморфологічної картини, виявленої при розтині трупа та даними судово-гістологічного дослідження (Акт судово- гістологічного дослідження №469 від 19.07.2022 р.). та відображеної в судово-медичному діагнозі і описовій частині даного дослідження. Між закритою черепно-мозковою травмою, встановленою у ОСОБА_12 і його смертю є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Враховуючи вираженість трупних явищ, найбільш ймовірно, що смерть ОСОБА_12 , 2002 року народження, наступила в період 8-10 годин до моменту дослідження трупа (час дослідження - 11 год), після нанесення ушкоджень смерть ОСОБА_12 наступила через короткий проміжок часу, який вимірюється хвилинами, до моменту розвитку травматичного набряку головного мозку. Враховуючи характер тілесних ушкоджень у п. 1. в ділянці волосяної частини голови та обличчя та поліморфізм поверхні мотошолома не виключається утворення тілесних ушкоджень справа та зліва на голові та обличчі в кількості не менше двох. Всі виявлені тілесні ушкодження в ділянці волосяної частини голови та обличчя не характерні як для самостійного падіння з висоти власного зросту, так і з попередньо наданим прискоренням, із всіх виявлених при дослідженні тілесних ушкоджень могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного росту, так і прямих контактах, ушкодження у п. 2. - садна в ділянці лівого колінного суглобу та в лівій підлопатковій ділянці. Враховуючи розташування ушкоджень на різних ділянках голови ймовірно, що положення (розташування) нападника та потерпілого один відносно одного в процесі заподіяння ушкоджень змінювалось. Згідно з актом № 706 від 11.07.2002 судово-медичного дослідження крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в кількості: кров 3,34 проміле, зазначена концентрація етилового спирту в крові трупа згідно з методичними рекомендаціями Міністерства охорони здоров`я України («Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем, Київ,2004 р.) свідчить про стан сильного алкогольного сп`яніння. Згідно з актом судово-імунологічного дослідження № 88 к від 11.07.2022 р. кров від трупа ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0 (т.3 а.к.п.226-229).

При внутрішньому дослідженні трупа ОСОБА_12 , згідно з висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 від 09.07.2022, експертом, зокрема, на внутрішній поверхні м`яких тканин голови виявлено темно-червоні дифузно-обмежені зливні крововиливи в лобній ділянці зліва в проекції саден на шкірі) овальної форми розміром 3,0x4,0 см, та в лівій скроневій ділянці (в проекції підшкірного крововиливу ) овальної форми розміром 3,0x5,0 см, та крововилив в лівий скроневий м`яз. Кістки склепіння черепа не ушкоджені, товщиною по лінії розпилу 0,6-0.8 см в ділянці потиличного горба 0,4 см. Над твердою мозковою оболонкою крововиливів не виявлено. Тверда мозкова оболонка не ушкоджена, щільно прилягає до кісток склепіння черепа, з ними не зрощена, має синювато-перламутровий відтінок, дещо напружена. Під твердою мозковою оболонкою крововиливів не виявлено. М`які мозкові оболонки по всіх поверхнях набряклі, повнокрівні; борозни згладжені, звивини сплощені. В м`якій мозковій оболонці та під нею крововиливів не знайдено. Судини основи головного мозку тонкостінні, нерівномірного кровонаповнення. без атеросклертичних змін. Тверда мозкова оболонка важко відділяється від кісток основи черепа, після повного видалення твердої мозкової оболонки ушкоджень кісток не виявлено. В шлуночках головного мозку наявна незначна кількість прозорої, безбарвної рідини, просвіт шлуночків звужений. Тканина головного мозку на розрізі чітко диференціюється, блистить. по лінії зрізу виступають поодинокі крапкові крововиливи, при прикладанні леза секційного ножа на плоско до лінії зрізу тканина мозку прилипає до ножа, вогнищевих змін в головному мозку не виявлено. Підкіркові вузли візуалізуються. Бічні шлуночки головного мозку нерозширені, містять невелику кількість прозорої спинномозкової рідини. Судинні сплетіння головного мозку дещо зрощені, темно-червоного кольору. Мозочок на розрізах деревоподібної будови. Варолієвий міст і продовгуватий мозок з вираженою анатомічною структурою. Вогнищевих змін в мозочку і довгастому мозку не виявлено. Гіпофіз розміром 0.6х0,4х0.3 см на розрізі рожевого кольору звичайної анатомічної будови, без крововиливів. Товщина підшкірної жирової клітковини в ділянці грудної клітки складає 0.9 см, живота - 1,5 см. При розтині черевної порожнини відчувається запах етилового алкоголю (т.3 а.к.п.226-230).

Таким чином, твердження обвинуваченого про те, він наніс потерпілому лише один удар мотошоломом, спростовуються вказаними висновками експертиз.

Допитаний в суді першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_80 , підтримав наданий ним висновок та показав, що при дослідженні трупа ним використовувалася для замірів лінійка, використані були прийнятні в Україні методи розтину трупа, зокрема метод розтину по Шору, що передбачає повне вилучення органів, але він як експерт в будь-який момент за необхідності може перейти до використання будь-якого методу, по Абрикосову , по Фішеру. Фотографування при огляді ним трупа ОСОБА_12 не проводилося, оскільки у СМЕ відсутній фотоапарат ліцензований, та здійснення фотографування згідно з відповідними Правилами не є обов`язковим і проводиться за необхідності, фотографування трупа проводила поліція, протокол огляду місця події йому ніхто не надавав, а оскільки огляд трупа обмежений часовими межами (протягом доби), тому часу на витребування такого протоколу немає. Твердження у висновку про те, що виявлені тілесні ушкодження не характерні для падіння з власного росту, й означає, що вони не могли уторитися при падінні з власного росту. Щодо 7 питання, поставленого на вирішення експертизи (чи могли утворитися тілесні ушкодження при вдарянні з прискоренням), що надана ним відповідь про те, що тілесні ушкодження не характерні для падіння з власного росту, одночасно є відповіддю на питання 7, що вони не характерні при падінні з власного росту, так і з прискоренням. При цьому він виходив з плоскої твердої поверхні. Окремо у висновку він не зазначав відповіді на питання 5, оскільки відповіді узагальнено ним відображенні на питання 1-6 у підсумках про те, що дані тілесні ушкодження утворилися від тупого твердого предмету, і щось інше він сказати не може, даних, які б свідчили що такі ушкодження утворилися при нанесенні іншій особі ушкоджень немає. Найбільш ймовірно, що смерть могла наступити з 01 год до 03 год, в період 8-10 годин до моменту дослідження трупа (час дослідження відраховувати з 11 год. Можливості визначити в даному випадку більш точної години смерті у нього не було. Час смерті визначався по охолодженню трупа, закляканні м`язів і по комплексу трупних плям. Ймовірне знаряддя нанесення ушкоджень, мотошолом, ним не досліджувалося, оскільки це не входить до його компетенції..

Таким чином, отримання потерпілим виявлених у нього тілесних ушкоджень внаслідок падіння з власного росту, експертизою виключається.

Крім того, відповідно до висновку судової медико-криміналістичної експертизи речових доказів № 55-МК від 11 вересня 2023 - 31 жовтня 2023 року, за результатами проведення експертизи судово-медичним експертом Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_82 , шляхом експериментального дослідження, було встановлено, що тілесні ушкодження на голові та обличчі потерпілого ОСОБА_12 утворилися не менше як від трьох ударів: перший - в ліву скронево-тім`яну ділянку голови з утворенням підшкірного крововиливу, a також субарахноїдальних крововиливів в тім`яні ділянки голови і крововиливу в лівий скроневий м`яз; другий - в праву частину обличчя з утворенням синця кута правого ока з переходом на праву виличну ділянку, рани у виличній ділянці справа; третій - в ліву частину обличчя з утворенням саден лівої лобної ділянки, синця зовнішнього кута лівого ока, подряпин щоки і кута рота, а також підшкірного крововиливу в лобній ділянці (даний висновок формувався на основі нанесення ударів мотошоломом без захисного скла) (т.8 а.к.п.48-53).

Допитана місцевим судом експерт ОСОБА_82 підтримала наданий нею висновок підтримала та пояснила, що перед проведенням експертизи ознайомилися з усіма матеріалами кримінального провадження, та взяла до уваги ті, які об`єктивно були необхідними для проведення призначеної судом експертизи і надання відповіді на поставлене до неї питання, так до уваги були взяті відомості про розтин трупа, огляд мотошолома, висновок судово-медичної експертизи трупа, а також враховано гістологічне дослідження, оскільки сама рана не є тяжким тілесним ушкодженням, мав значення гістологічний діагноз, що знайдено на клітинному рівні, а макроскопічно експерт бачив лише набряк головного мозку. На гістологічне дослідження спирався також експерт. Питання про те, чи відповідають показання учасників події, чи змінювали вони показання, перед нею не ставилися, а тому такі показання для проведення експертизи їй фактично не були потрібні, хоча й вона ознайомилася зі всіма матеріалами кримінального провадження, у тому числі з протоколами слідчих експериментів. Щодо умов проведення експертизи, то вони не були ідеальними, але наскільки було можливо до таких наближені. Так, був взятий предмет округлої форми, м`яч, обмотаний папером, зафіксований до горизонтальної поверхні, який імітував голову, та був взятий наданий на експертизу шолом без скла, і на шолом наносилися фарба, яка не розтікалася, і шоломом наносили удари по м`ячу. При цьому було враховано, що цей шолом був вже побитий, а на час подій він був цілий, та у висновку вказано кількість ударів, що могли бути завдані, у разі відсутності скла на мотошоломі, а якщо б було скло ще, то травмуюча поверхня збільшувалася, бо скло це теж твердий предмет, і при наявності скла кількість ударів зменшувалася. Вона не може сказати, що удари були спричиненні саме мотошолом, а стверджує що утворилися від дії тупого твердого предмета. Однак беручи до уваги матеріали кримінального провадження, вона у висновку вказала, що мотошоломом. Знаряддя було встановлено вже слідчими органами, а вона вирішила поставлене перед нею питання щодо кількості ударів цим встановленим знаряддям, тобто мотошоломом. Якби не було відомостей про мотошолом, то вона б вказувала, що твердим предметом заподіянні ушкодження. Взявши до уваги гістологічне дослідження, яке було враховане і експертом при визначені діагнозу ЗЧМТ, вона співставила встановлені гістологом крововиливи, та прийшла до висновку, що могло бути завдано не менше трьох ударів, якщо мотошолом був без захисного скла, та не менше двох ударів, якщо мотошолом був із захисним склом. Тілесне ушкодження у тім`яній ділянці може утворитися лише нанесенням удару предметом, такого ушкодження при падінні не буває.

Таким чином, характер тілесних ушкоджень та їх локалізація свідчать про те, що удари нанесені мотошоломом були невипадковими, а навпаки - цілеспрямованим, адже завдавалися зі значною силою у життєво важливу частину тіла - голову, що виключає можливість характеризувати дії обвинуваченого як необережні.

З огляду на наведене, виходячи з характеру та локалізації тілесних ушкоджень, їх кількості, ОСОБА_8 , під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою протиправного заподіяння смерті, утримуючи в руці мотошоломом, умисно наніс ним ОСОБА_12 не менше трьох ударів у життєво-важливий орган - голову, в результаті чого умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_12 ..

Наведені висновки експертиз та показання експертів у місцевому суді спростовують твердження апеляційної скарги про відсутність доказів вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції долучив до матеріалів провадження документи, але не дослідив їх, апеляційний суд вважає необґрунтованими, адже місцевий суд у своєму вироку не посилався на вказані документи та не обґрунтовував ними доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. На погляд апеляційного суду не дослідження документів не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, адже в самій апеляційній скарзі сторона захисту не зазначає, яким чином дослідження зазначених документів, може спростовувати досліджені судом докази, які покладені в основу обвинувального вирку щодо ОСОБА_8 ..

Посилання апелянта на недостовірність показань свідків та експертів під час судового розгляду, є необґрунтованими. Адже суд першої інстанції у своєму вироку навів мотиви прийнятого ним рішення, зокрема в частині показань свідків та експертів, з посиланням на висновки експертиз та протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_39 та обґрунтував свої висновки дослідженими доказами. З такими висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції. При цьому слід зазначити, що захисник наводить розбіжності у показаннях свідків, які з урахуванням сукупності досліджених місцевим судом доказів, жодним чином не можуть свідчити про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та жодним чином не свідчать про недопустимість та неналежність вказаних доказів, які були в повному обсязі, належним, та в присутності сторони захисту досліджені судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 від 15.09.2022 № 85 зроблений на підставі проведеної неповно та поверхнево експертизи, оскільки експертом не зазначено у висновку, які методи ним були застосовані при дослідженні, не дотримано правил оформлення висновку, не заповнено відривний талон до «супровідного листа», медичним експертом використовувалась медична термінологія без її роз`яснення, експерт не зважив головний мозок, серце, кожну легеню, печінку, селезінку, кожну нирку, не відобразив товщину крововиливів, а лише їх довжину та ширину, не відобразив симетричність півкуль мозку, не направив сечу для визначення наявності спиртів, обмежившись направленням крові, не проводив фотографування трупа та інше, не може бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_8 , є необґрунтованими, оскільки експерт у своєму висновку дав відповіді на всі питання, які були перед ним поставлені, а під час допиту у місцевому суді, підтримав свій висновок та дав вичерпні відповіді на всі питання сторони захисту, зокрема, які методи ним використовувались при розтині трупа, чому не проводилось фотографування.

Тому посилання апелянта на те, що експертом не проведено зважування внутрішніх органів, не проводилось фотографування трупа потерпілого, для визначення наявності спирту направлено лише кров, а не сечу, та інші недоліки, на думку захисника, експертизи, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки наведені недоліки жодним чином не свідчать про неправильність відповідей на поставлені експерту питання, які викладені у висновках, і на переконання апеляційного суду жодним чином не можуть свідчити про недопустимість вказаної експертизи як доказу, оскільки захисником не наведено, як саме недоліки могли вплинути чи вплинули на правильність відповідей на поставлені експерту питання.

Доводи апеляційної скарги про те, що консультаційний висновок лікаря є недопустимим доказом, оскільки був проведений за відсутності захисника, апеляційний суд не бере до уваги, так як під час визначення стану алкогольного сп`яніння КПК не передбачає обов`язкової участі захисника.

Що ж стосується посилань апелянта на незаконність затримання ОСОБА_8 , то такі доводи вже предметом судового розгляду в порядку ст.206 КПК України. За результатами розгляду даної скарги слідчий суддя, не встановив незаконності затримання ОСОБА_8 на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК. Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 було фактично затримано о 03 год 10 хв 08.07.2022, а центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги - о 06 год 05 хв 08 липня 2022 року, свідчать про незаконність затримання, є безпідставними, оскільки на погляду суду апеляційної інстанції з урахуванням обставин вчинення даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, місця де було вчинено даний злочин, відображення часу фактичного затримання в протоколі затримання, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як не свідчить про порушення права на захист ОСОБА_8 .. Після залучення захисника в даному кримінальному провадженні, всі необхідні слідчі дії проводились за його участі.

Твердження апеляційної скарги про те, що в постановах про призначення (зміну) групи слідчих та прокурорів від 08.07.2022 відсутній час винесення вказаних постанов, що в результаті свідчить про відсутність повноважень у слідчих та прокурорів на проведених відповідних процесуальних дій, є безпідставними, так як з часу винесення вказаних постанов, а саме з 08 липня 2022 року - відповідні слідчі та прокурори отримали повноваження проводити в даному кримінальному провадженні відповідні процесуальні дії.

Доводи захисника про недопустимість такого доказу, як протокол огляду місця події є також безпідставними, оскільки вказана слідча дія була проведена з дотриманням вимог ст.ст.223, 237, 234 КПК України з обов`язковою участю понятих ОСОБА_83 та ОСОБА_84 ..

Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчих (розшукових) дій, а також джерелом отримання доказів. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Згідно положень ч.1 ст.238 КПК України огляд трупа слідчим, прокурором проводиться за обов`язкової участі судово-медичного експерта або лікаря, якщо вчасно неможливо залучити судово-медичного експерта.

Частинами 2-3 статті 238 КПК України регламентовано, що огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи. Після огляду труп підлягає обов`язковому направленню для проведення судово-медичної експертизи для встановлення причини смерті.

Те, що під час огляду місця події, під час якого проводився і огляд трупа, не був присутній лікар, не свідчить про недопустимість та недостовірність зазначеного протоколу огляду місця події, оскільки безпосередній огляд трупа після направлення його для проведення судово-медичної експертизи до Ратнівського міжрайонного відділення СМЕ був проведений судово-медичним експертом.

Відсутність підписів на фототаблицях всіх учасників огляду місця події не свідчить про недопустимість як доказу протоколу огляду місця події, оскільки місця події був проведений з дотриманнях вимог КПК, які регламентують це питання.

Допитані під час судового розгляду поняті ОСОБА_85 та ОСОБА_86 підтвердили правильність обставин, зазначених у протоколі огляду місця події.

Посилання захисника, як на підставу скасування оскаржуваного вироку суду, на часткову відсутність звукозапису показань свідків ОСОБА_87 та ОСОБА_88 , на переконання апеляційного суду не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки дана обставина не могла і не перешкодила місцевому суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, свідки ОСОБА_89 та ОСОБА_90 не є ні безпосередніми очевидцями нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, ні ключовими свідками сторони обвинувачення, показання яких покладено в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .. Тому часткова відсутність їх показань, жодним чином не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а також про незаконність та необґрунтованість вироку. Більше такого, вказана обставина жодних чином не спростовують дослідженої місцевим судом сукупності доказів вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів та про юридичну кваліфікацію дій обвинувачених за ч.1 ст.115 КК України, апеляційний суд вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_8 ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та про необхідність кваліфікації його дій за ст.124 КК України, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Суд першої інстанції, усупереч твердженням обвинуваченого та його захисника, дослідив і перевірив доводи про відсутність у ОСОБА_8 умислу на вбивство ОСОБА_12 та про заподіяння винним ушкоджень потерпілому при перевищенні меж необхідної оборони. Місцевий суд спростував ці доводи із зазначенням обґрунтованих аргументів щодо цього. З указаними висновками погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи з таких міркувань.

Стаття 124 КК України передбачає відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця. Діяння, визначене ст.124 КК України, характеризується заподіянням шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень тому, хто посягає, при захисті від суспільно небезпечного посягання, але з перевищенням меж необхідної оборони, тобто при явній невідповідності зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці захисту. Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст.124 КК України є обстановка вчинення злочину - перебування винного під час вчинення цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця.

Статтею 36 КК передбачено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього підстави. Така підстава, відповідно до ч.1 ст.36 КК України, характеризується двома елементами: вчиненням особою суспільно-небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Перший елемент підстави необхідної оборони - це наявність суспільно небезпечного посягання. Об`єктом суспільно небезпечного посягання можуть бути, зокрема, охоронювані законом права та інтереси іншої особи, тобто особи, яка хоча і була піддана посяганню, але сама їх не захищає і на захист якої стала інша особа. Істотною характеристикою суспільно небезпечного посягання є його наявність, тобто тривалість у часі, протягом якого тільки і можлива необхідна оборона.

Другий елемент, що характеризує підставу необхідної оборони, - це наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно-небезпечного посягання.

Існування підстави для необхідної оборони свідчить про те, що особа перебуває у стані необхідної оборони, тобто в неї виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом завдання шкоди тому, хто посягає. Таке право існує в особи лише протягом часу, коли вона перебуває в стані необхідної оборони. У разі, якщо такий стан закінчився, то право на необхідну оборону припиняється. Якщо, незважаючи на це, особа все ж таки заподіює шкоду особі, що здійснювала суспільно небезпечне посягання, то вона підлягає кримінальній відповідальності за заподіяну шкоду на загальних підставах.

Суд першої інстанції, перевіривши доводи обвинуваченого та сторони захисту, проаналізувавши наявні у справі докази, дійшов висновку, що потерпілий суспільно-небезпечного посягання на життя та здоров`я ОСОБА_8 , яке би могло викликати в останнього стан необхідної оборони та вимагало заподіяння ОСОБА_91 поспіль трьох ударів стороннім предметом, а саме мотошоломом, останній не вчиняв.

При цьому, місцевий суд зазначив, що між заподіянням потерпілим тілесного ушкодження обвинуваченому (що підтверджується як показаннями свідка ОСОБА_39 , так і висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 ) та конфліктом між обвинуваченим та ОСОБА_12 після повернення останнього на місце події, мав місце розрив у часі, проміжок часу. Після повернення ОСОБА_12 на місце події останній не становив для обвинуваченого реальної загрози, а тому підстав для захисту або необхідності відвернення посягання саме таким способом у обвинуваченого не виникало. Будь-яких тілесних ушкоджень, спричинених в ході другого конфлікту, на тілі ОСОБА_8 на підтвердження наявності стану необхідної оборони не виявлено. Крім того, будь-яких інших доказів щодо звернення ОСОБА_8 до лікарів з приводу отримання ним тілесних ушкоджень під час останнього конфлікту з ОСОБА_12 матеріали кримінального провадження також не містять.

З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Також є непереконливими доводи скаржників про істотне порушення права ОСОБА_8 на захист унаслідок надання йому останнього слова за відсутності в судовому засіданні захисника.

За змістом ст.365 КПК України, останнє слово є персоніфікованим етапом судового провадження і полягає в особистому зверненні обвинуваченого до суду. Як убачається з матеріалів справи, а саме, зафіксованих на технічному носії інформації даних про перебіг судового засідання, у своєму останньому слові коротко ОСОБА_8 заперечив провину, при цьому не повідомив жодних нових обставин. Отже, обвинувачений не змінив раніше узгодженої із захисником позиції, а суть звернення не потребувало відновлення судового слідства.

Тому, хоча надання останнього слова і відбулось без присутності захисника, це не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у розумінні ст.412 КПК, адже воно не звузило гарантованого права на таке звернення й не перешкодило і не могло перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Також є необґрунтованими є доводи сторони захисту про безпідставне відхилення судом першої інстанції клопотань про призначення додаткових експертиз в даному кримінальному провадження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постановах Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.07.1997 «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 30.09.2011 «Щодо узагальнення судової практики про застосування судами кримінально-процесуального законодавства при призначенні судових експертиз і використання їх висновків у кримінальному судочинстві», повторна експертиза проводиться з тих же предмету й обставин вдруге, якщо висновок первинної експертизи визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності; на вирішення повторної експертизи ставляться ті ж самі питання, з тим ж вихідними даними, її виконання доручається іншому експертові або іншим експертам.

Підстав вважати, що висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 № 85 від 09.07.2022, висновок судово-медичної експертизи № 133 обвинуваченого ОСОБА_8 , а також висновок судово-психіатричної експертизи № 155 від 21.07.2022 року, містять суперечності чи викликають обґрунтовані сумніви у їх правильності, немає.

Як убачається зі змісту наведених експертиз, та матеріалів кримінального провадження, експертами дано відповіді на постановлені при призначенні експертиз питання. Також під час судового розгляду місцевим судом допитано експертів, які проводили експертизи, з метою роз`яснень своїх висновків та надання відповідей на питання учасників процесу.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при призначенні даних експертиз та їх проведенні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що в своїй апеляційній скарзі захисником зроблено протиріччя, зокрема, захисник просить визнати фактично всі докази сторони обвинувачення недопустимими, в той же час захисник вважає, що наявні докази, що в діях ОСОБА_73 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

Спростовуючи доводи апеляційних скарг в частині встановлених фактичних обставин кримінального провадження, зокрема вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, суд навів в своєму вироку докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили суду повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.

За матеріалами кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України зроблено з дотриманням вимог ст.23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Незгода обвинуваченого та його захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне. Апеляційний суд вважає, що за встановлених судом обставин, дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України кваліфіковано правильно.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд поклав в основу вироку неналежні та недопустимі докази, є необґрунтованими та були предметом перевірки місцевого суду. В ході судового розгляду суд першої інстанції належним чином обґрунтував та мотивував своє рішення в цій частині.

Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п.1 ст.6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), в цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на основні сторони захисту доводи, навів переконливі аргументи на їх спростування, вказав підстави, з яких визнав їх необґрунтованими, та належним чином мотивував свою позицію.

Також апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у вищезгаданій Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би безумовними підставами для скасування вироку, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не встановив.

Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_8 , в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, є осудним, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 155 від 21 липня 2022 року, в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій не виявляв ознак хронічного психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, та на даний час на будь-яке психічне захворювання не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Також враховано судом відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а тому су прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише з ізоляцією його від суспільства.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Що стосується доводів апеляційних скарг щодо необґрунтованості вироку суду в частині вирішення цивільного позову, а саме стягнення розміру відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, то апеляційний суд вважає їх безпідставними.

Так. згідно положень ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

При цьому, як убачається з вироку суду, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції послався на те, ОСОБА_9 є потерпілим у кримінальному провадженні і умисними діями ОСОБА_8 йому завдано невідворотну шкоду, він втратив сина, наслідки є непоправні, потерпілий переносить душевні страждання, а тому він має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, проти чого сторона захисту і не заперечила.

Враховуючи наведене, керуючись засадами виваженості та розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та справедливого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_8 у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого в сумі 1000000 грн., з чим погоджується і апеляційний суд.

Також при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, місцевим судом враховано форму і ступінь вини обвинуваченого, характер, кількість і спосіб завданих потерпілому тілесних ушкоджень, які призвели до смерті сина потерпілого, характер, обсяг болю і душевних страждань, яких потерпілий зазнав у зв`язку з умисними неправомірними діями обвинуваченого, внаслідок яких безповоротно втратив найріднішу людину - рідного сина, що вкрай негативно вплинуло на його життя, порушило звичні життєві стосунки, змінило спосіб його життя, і після усвідомлення наслідків у нього виникло та продовжує залишатися почуття душевного болю у зв`язку із смертю сина, та виходячи із засада виваженості, розумності, справедливості і добросовісності, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що зазначений потерпілим розмір моральної шкоди є обґрунтованим і на його користь з обвинуваченого належить стягнути в рахунок її відшкодування.

Таким чином, місцевий суд належним чином врахував характер і обсяг страждань потерпілого, їх тривалість і, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд з дотриманням вище зазначених вимог закону прийняв обґрунтоване рішення щодо цивільного позову потерпілого в тому числі щодо розміру стягнення моральної шкоди.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: