Справа 367/4424/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2747/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 1997 року за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) до трьох років позбавлення волі, відповідно до ст. 46-1 КК України (1960 року) з відстрочкою виконання вироку на два роки; 2) за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 серпня 1999 року за ч. 2 ст. 140 КК України, із застосуванням ст. 43 КК України (1960 року), до трьох років одного місяця позбавлення волі; 3) за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі; 4) за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2007 року за ч. 3 ст. 185 і ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до трьох років семи місяців позбавлення волі; 5) за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки; 6) за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до трьох років одного місяця позбавлення волі; 7) за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2018 року, із змінами, внесеними вироком Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений за ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2021 року умовно-достроково на один рік сім місяців десять днів; 8) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року за ч.1 ст. 246 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2018 року, із змінами, внесеними вироком Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, і визначено остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,

визнано винуватим та призначено йому покарання:

- за ч.4 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 визначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Остаточне покарання ОСОБА_7 визначено на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду, та покарання, призначеного вироком Бородянського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року, у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 18 травня 2023 року.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 на підставі ч.4 ст.70 КК України, ст.72 КК України, строк частково відбутого ОСОБА_7 покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року у виді позбавлення волі за період з 29 червня 2023 року до дати набрання цим вироком законної сили, з розрахунку день за день.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду, 28 квітня 2023 року, близько о 15:00 годині ОСОБА_7 , проходив біля магазину «Glassesoptics», що розташований на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де виявив біля вхідних дверей вищевказаного магазину припаркований на східцях велосипед синьо-сірого кольору, що належить ОСОБА_9 . В цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення вищевказаного велосипеду.

Одразу після цього, ОСОБА_7 перебуваючи в тому ж місці в той же час, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та ігноруючи вказану обставину, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, підійшов до вищевказаного велосипеду марки «WINNER», сів на нього та привівши його в рух своєю мускульною силою намагався зникнути з місця події.

Одразу після цього, злочинні дії ОСОБА_7 були помічені та викриті власницею вказаного велосипеда ОСОБА_9 , яка в той час перебувала у вищевказаному магазині «Glasses optics» за вищевказаною адресою і побачила через скляні вхідні двері магазину, що ОСОБА_7 в супереч її волі намагається незаконно заволодіти її майном і почав здійснювати його протиправне вилучення. З метою припинення вищевказаних злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 без відриву у часі вибігла з приміщення вказаного магазину та почала наздоганяти ОСОБА_7 та вимагати від останнього припинити його злочинні дії.

В цей час, ОСОБА_7 достовірно розуміючи, що його злочинні дії викриті власницею велосипеда ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, повторно, відкрито, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та ігноруючи вказану обставину, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, на вищевказаному велосипеді марки «WINNER», вартістю 3546 грн. що належить ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнового збитку на загальну суму 3546 (три тисячі п`ятсот сорок шість) гривень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, судом встановлено, що 05 травня 2023 року, близько о 11 годині ОСОБА_7 , перебуваючи біля дитячого садочка « Kids&kids », що розташований в ЖК «Ютландія» за адресою: АДРЕСА_4 , виявив, припаркований біля входу до вказаного садочку велосипед марки «LEON ХС-90» темно синього кольору, що належав ОСОБА_10 . В цей час, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне викрадення вищевказаного велосипеду в умовах воєнного стану.

Одразу після цього, ОСОБА_7 перебуваючи в тому ж місці в той же час, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та ігноруючи вказану обставину, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, підійшов до вищевказаного велосипеду марки «LEON ХС-90» темно синього кольору, вартістю 13798 (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень 90 (дев`яносто) копійок що належить ОСОБА_10 , сів на нього та привівши його в рух своєю мускульною силою, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнового збитку на суму 13798 (тринадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень 90 (дев`яносто) копійок.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_7 в грудні 2022 року (точні дата та час не встановлені), перебуваючи в лісі, неподалік від будинку АДРЕСА_5 , побачив на землі самозарядний автомат моделі АК- 74, калібру 5,45x39мм (1986р.в.), що виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби, що належить до бойової нарізної вогнепальної зброї. Тоді у ОСОБА_7 виник прямий умисел, спрямований на придбання, носіння, зберігання та збут вказаної вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про те, що поводження з вогнепальною зброєю здійснюється за наявності відповідного на те дозволу, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за №2471-XXII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за №622, діючи з використанням воєнного стану, переконавшись, що знайдена ним річ є вогнепальною зброєю, підняв із землі самозарядний автомат моделі АК-74, калібру 5,45x39мм (1986р.в.), виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби, що належить до бойової нарізної вогнепальної зброї.

Таким чином, ОСОБА_7 шляхом привласнення знайденого придбав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про те, що поводження з вогнепальною зброєю здійснюється за наявності відповідного на те дозволу, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за №2471-XXII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за № 622, діючи з використанням воєнного стану, переніс придбану ним вогнепальну зброю приблизно на 20 м від місця її придбання, заховав її під бетонною плитою, яка знаходилась на землі, де зберігав вказану вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу приблизно до 17 год. 30 хв. (точний час не встановлено) 18 травня 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_7 переніс та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

З метою збуту вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу 17 травня 2023 року, близько 16 год. 00 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в лісі, неподалік від будинку АДРЕСА_5 , домовився з ОСОБА_11 про зустріч 18 травня 2023 року, о 17 год. 30 хв. на тому ж місці з метою продажу ОСОБА_11 вогнепальної зброї.

В подальшому, 18 травня 2023 року, приблизно о 17 год. 40 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, незаконно, не маючи на те спеціального дозволу, діючи з використанням воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту зберігав при собі автомат, що належить до бойової нарізної вогнепальної зброї, є самозарядним автоматом моделі АК-74, калібру 5,45x39мм (1986р.в.), що виготовлений промисловим способом та придатним для стрільби.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на збут вогнепальної зброї, 18 травня 2023 року, приблизно о 17 год. 40 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збуту вогнепальної зброї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про те, що поводження з вогнепальною зброєю здійснюється за наявності відповідного на те дозволу, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за №2471-XXII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за № 622, діючи з використанням воєнного стану, маючи попередню домовленість з ОСОБА_11 про вартість, кількість, час, місце та спосіб збуту останньому вогнепальної зброї, незаконно, не маючи на те спеціального дозволу, шляхом передачі із рук в руки, збув за грошові кошти в сумі 2000 гривень готівкою ОСОБА_11 автомат, що належить до бойової нарізної вогнепальної зброї, є самозарядним автоматом моделі АК-74, калібру 5,45x39мм (1986р.в.), що виготовлений промисловим способом та придатним для стрільби.

В подальшому, 18 травня 2023 року, приблизно о 18 год. 10 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_11 добровільно видав працівникам ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зазначену вище нарізну вогнепальну зброю.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, а саме придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_7 в грудні 2022 року (точні дата та час не встановлені), перебуваючи в лісі, неподалік від будинку № 14-Д по вул. Бучанське шосе в смт. Гостомель Бучанського району Київської області , побачив на землі корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з промислово виготовленим, уніфікований запалом дистанційної дії УЗРГМ-2, які при конструктивному поєднанні в єдину конструкцію утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів і придатна до вибуху. Тоді у ОСОБА_7 виник прямий умисел, спрямований на придбання, носіння і зберігання вказаного бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про те, що поводження з бойовими припасами здійснюється за наявності відповідного на те дозволу, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за №2471-XXII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за № 622, діючи з використанням воєнного стану, переконавшись, що знайдена ним річ є бойовим припасом, підняв із землі корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з промислово виготовленим, уніфікований запалом дистанційної дії УЗРГМ-2, які при конструктивному поєднанні в єдину конструкцію утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів і придатна до вибуху.

Таким чином, ОСОБА_7 шляхом привласнення знайденого придбав бойовий припас без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про те, що поводження з бойовими припасами здійснюється за наявності відповідного на те дозволу, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за №2471-ХХІІ «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за №622, діючи з використанням воєнного стану, переніс придбаний ним бойовий припас приблизно на 20 м від місця їх придбання, заховав його під бетонною плитою, яка знаходилась на землі, де зберігав вказаний бойовий припас без передбаченого законом дозволу приблизно до 17 год. 30 хв. (точний час не встановлено) 18 травня 2023 року.

Таким чином, ОСОБА_7 переніс та зберігав бойовий припас без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 18 травня 2023 року, приблизно о 17 год. 30 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 забрав із вказаної схованки корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з промислово виготовленим, уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ-2, які при конструктивному поєднанні в єдину конструкцію утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів і придатна до вибуху, після чого продовжив зберігати вказаний боєприпас без передбаченого законом дозволу при собі.

Після цього, 18 травня 2023 року, в період часу з 18 год. 06 хв. по 19 год. 23 хв. під час особистого обшуку затриманої особи в особистій наплічній сумці ОСОБА_7 виявлено та вилучено промислово виготовлений, споряджений вибуховою речовиною, корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та промислово виготовлений, уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, які при конструктивному поєднанні в єдину конструкцію утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка відноситься до вибухових пристроїв промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів і придатна до вибуху, яку ОСОБА_7 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, а саме придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Такі вимоги мотивує тим, що призначене вироком суду покарання є явно несправедливим через суворість, не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком суду, та покарання, призначеного вироком Бородянського районного суду Київської області від 29.06.2023, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , тобто з 18.05.2023. Виключити з резолютивної частини вироку положення про зарахування в строк остаточно призначеного покарання строк частково відбутого ним покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 29.06.2023 року у виді позбавлення волі за період з 29.06.2023 до дати набрання цим вироком законної сили.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що суд помилково визнав строком відбування ОСОБА_7 покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 29.06.2023 період часу з дати ухвалення цього вироку до дати набрання законної сили оскаржуваним вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15.01.2024, та, як наслідок, безпідставно зарахував вказаний строк до строку відбування ним покарання за оскаржуваним вироком, чим застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже також, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Бородянського районного суду Київської області від 29.06.2023 року за ч. 1 ст. 246, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі, яке фактично відбувати не почав, оскільки перебував у слідчому ізоляторі у зв`язку із обранням та продовженням відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах кримінального провадження, за яке його засуджено оскаржуваним вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15.01.2024 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечували проти апеляційних вимог прокурора, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, заперечила проти вимог захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вказаних вимог закону, місцевим судом дотримано в повній мірі.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є тяжкими, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі, за злочини проти власності, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував, викрадене майно не повернуте.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття.

Також, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч.1 ст.263 КК України суд визнав активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України, суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

З урахуванням зазначеного, судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання в межах санкцій інкримінованих кримінальних правопорушень, та остаточне покарання з урахуванням вимог ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, а також на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Броварського районного суду Київської області від 29.06.2023 року.

На переконання колегії суддів, місцевим судом належно проаналізовано всі обставини, про які зазначає в апеляційній скарзі захисник, та призначено покарання, яке у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_7 попередження скоєння ним нових злочинів, а також домірне скоєному.

Доводи апеляційної скарги прокурора за яких він порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів вважає непереконливими.

Так, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Бородянського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, та остаточно, на підставі ч. 1, 2 ст. 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Вироком ухвалено строк покарання рахувати з 29.06.2023. Вказаний вирок не оспорювався в апеляційному порядку та набрав законної сили 29.07.2023.

З огляду на те, що ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч.4 ст.186, ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, до постановлення попереднього вироку, суд першої інстанції за правилами ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України призначив обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за оскаржуваним вироком та вироком Бородянського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року, зарахувавши йому покарання відбуте за цим вироком, початок строку відбування якого, судом визначено з 29 червня 2023 року.

Посилання прокурора щодо необхідності виключення посилання суду на зарахування відбутого ОСОБА_7 покарання за попереднім вироком, на думку колегії суддів, не є тими істотним порушеннями, які можуть слугувати підставою для скасування вироку Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2024 року. Натомість, вказані суперечності щодо терміну відбутого ОСОБА_7 покарання можуть бути усунуті під час виконання даного вироку, в порядку визначеному кримінальним процесуальним законодавством.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданих апеляційних скарг і не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку, а тому апеляційні скарги залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника, прокурора - залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: