ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/510/24
Провадження №1-кс/477/456/24
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

01 травня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000135 від 04 березня 2024 року, про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області та зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 15, пунктом 1 частини другої статті 115, частиною першою статті 263 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2024 року старша слідча СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження дії раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000135.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 04 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, пунктом 1 частини другої статті 115, частиною першою статті 263 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 05 березня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за частиною другою статті 15, пунктом 1 частини другої статті 115, частиною першою статті 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 березня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє до 02 травня 2024 року включно.

Оскільки встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, а обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за змістом клопотання, повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік яких наведений у клопотанні, слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою до 02 червня 2024 року в межах строку досудового розслідування.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки офіційно не працевлаштований, легальних джерел доходу не має, зловживає алкогольними напоями, не має міцних соціальних зв`язків та належної адаптації до суспільних відносин, злочин вчинив там, де проживає, тому знає місце проживання свідків, вчинив інкриміноване правопорушення у період іспитового строку, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію підозрюваного, заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також не доведеність ризиків належними та достатніми доказами.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000135 від 04 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, пунктом 1 частини другої статті 115, частиною першою статті 263 КК України.

04 березня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КПК України та 05 березня 2024 року повідомлено про підозру за частиною другою статті 15, пунктом 1 частини другої статті 115, частиною першою статті 263 КК України, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 березня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє з 02 травня 2024 року.

Зі змісту ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 березня 2024 року вбачається, що обираючи запобіжний захід, слідчим суддею було досліджено надані стороною обвинувачення докази, які свідчили про наявність як і обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинення інкримінованого йому діяння, так і наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Постановою керівника Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 26 квітня 2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до 3 місяців, тобто до 05 червня 2024 року.

За приписами частини четвертої статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статті 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів): наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя, враховуючи статті 8, 9 КПК України, керується позиціями Європейського суду з прав людини.

З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28 жовтня 1994 року, пункт 55).

ОСОБА_7 за зібраних досудовим розслідуванням доказів та встановлених обставин підозрюється в тому, що він 04 березня 2024 року приблизно о 16:00 годині, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов за адресою проживання його знайомого ОСОБА_9 , а саме: АДРЕСА_2 .

Під час спілкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виник конфлікт з причин перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння та його неадекватної поведінки, в ході чого ОСОБА_7 продемонстрував ОСОБА_9 наявну у нього ручну осколкову гранату (РГО).

З метою уникнення конфлікту, ОСОБА_9 залишив ОСОБА_7 та зайшов до приміщення кухні свого домоволодіння, де також перебував ОСОБА_10 .

У зв`язку з вказаними діями ОСОБА_9 у ОСОБА_7 з підстав виниклих неприязних відносин, виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 шляхом використання наявної у нього гранати.

Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 відкрив двері до приміщення кухні та побачив крім ОСОБА_9 також і ОСОБА_10 .

Продовжуючи реалізацію свого умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 , а також розуміючи що його дії призведуть до позбавлення життя ОСОБА_10 , та бажаючи настання такого результату, ОСОБА_7 привів наявну у нього гранату у бойовий стан шляхом витягування запобіжної чеки, після чого кинув вказану гранату в сторону ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яка в подальшому детонувала, спричинивши вибух.

Внаслідок вибуху ручної осколкової гранати, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді мінно-вибухової травми, осколкове ушкодження нижньої та верхньої треті лівого плеча, а ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкових переломів нижніх кінцівок.

При цьому, ОСОБА_7 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто настання смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а саме з причин того, що виниклий вибух частково був поглинутий предметами приміщення, а також з причин швидкого надання потерпілим медичної допомоги.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , в порушення вимог Постанови ВРУ від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, в невстановлений час та місці, діючи без передбаченого законом дозволу придбав та в наступному зберігав та носив при собі боєприпас, а саме ручну осколкову гранату (РГО). В подальшому ОСОБА_7 04 березня 2024 року, перебуваючи за вищевказаною адресою використав вказаний боєприпас для вчинення замаху на умисне заподіяння смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Зі змісту поданого клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається причетність ОСОБА_7 до зазначених у повідомленні про підозру злочинів та підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

- витягом з ЄРДР №0000135 від 05 квітня 2023 року;

- протоколом огляду місця події від 04 березня 2024 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 ;

- актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 04 березня 2024 року;

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_10 від 04 березня 2024 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 04 березня 2024 року;

- випискою з журналу №1 обліку факів звернення та доставлених до КНП «Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради від 04 березня 2024 року, щодо наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 ;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 04 березня 2024 року;

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 від 04 березня 2024 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 04 березня 2024 року;

- протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку статті 208 КПК України від 04 березня 2024 року;

- довідкою КНП «Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги» Миколаївської міської ради від 04 березня 2024 року, щодо наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 .

Досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження строку дії запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування та ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 06 березня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу вбачається, що оцінюючи наведені органом досудового розслідування ризики, слідчим суддею підтверджено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Про наявність продовження існування ризиків, передбачених пунктом 1 та пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини першої статті 115 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, а також та обставина, що підозрюваний, вчинив інкримінований злочин в період іспитового строку (засуджений вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області 25 травня 2023 року за частиною третьою статті 309 та частиною другою статті 310 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік).

Також, слідчим та прокурором доведено продовження існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, оскільки, ОСОБА_7 тривалий час проживає в смт. Первомайське Миколаївського району Миколаївської області, інкримінований йому злочин вчинив за місцем проживання, знає потерпілих та більшість свідків, з анкетними даними яких, він обізнаний, тому може вплинути на них з метою зміни показань, або надання показань, що виправдовують його.

Інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці, слідчому судді не надано.

Наведені обставини свідчать, що заявлені ризики та суспільна небезпека особи підозрюваного не зменшились і виправдовують продовження його тримання під вартою. Не надання належних об`єктивних і допустимих доказів зменшення або відсутності ризиків передбачених відповідними пунктами статті 177 КПК України є підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В цілому, клопотання прокурора відповідає вимогам статті 199 КПК України, так як містить виклад обставин, які свідчать про існування ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу та в подальшому для його продовження. На момент розгляду клопотання, заявлені ризики при обранні запобіжного заходу не зменшились і не з`явилися нові.

Мета і обставини, що були підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою є й надалі актуальними.

Слідчим суддею також враховується, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України (частина перша статті 184 КПК України).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, зокрема: домашній арешт, в тому числі цілодобовий, надання підозрюваного на поруки особам, що заслуговують на довіру, а також особисте зобов`язання, з огляду на сукупність встановлених вище обставин, на даному етапі досудового розслідування не зможуть запобігти встановленим ризикам, однак зможуть завадити виконанню завдань кримінального провадження, оскільки пов`язані з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, тощо.

З урахуванням вищевикладеного та обставин провадження, особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя не вбачає підстав для обрання підозрюваному іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

В силу положень частини четвертої статті 183 КПК України розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного не визначається.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196-197, 199, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02 червня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській областіпісля її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

(Повний текст ухвали оголошено 03 травня 2024 року о 12 годині 10 хвилин).

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_16