Провадження №11-кп/824/1593/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 1865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 5 005 660 (п`ять мільйонів п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 копійок, та покладено на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА :

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000070, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2022, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, у якому прокурором подано клопотання про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 1865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 5 005 660 (п`ять мільйонів п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 копійок, та покладено на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст.194 КПК України,

Своє рішення суд мотивував тим, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора - відмовити; клопотання захисту про зміну запобіжного заходу задовольнити, змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт із забороною полишати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду цілодобово, окрім випадків отримання медичної допомоги, виконувати обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматися від спілкування зі свідками, експертами у кримінальному провадженні №0000070 від 04.03.2022 року; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтуванні вказує, що судом першої інстанції не врахована відсутність реальних доказів винуватості ОСОБА_8 .

При цьому не може продовження терміну утримання обвинуваченого під вартою бути застосоване і з тієї причини, що у справі на думку обвинувачення, очікується призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Також, неможливо продовжувати тримати ОСОБА_8 під вартою лише з огляду на політичну доцільність, дію правового режиму воєнного стану або тяжкість обвинувачення.

Крім того, суд не врахував доводів захисту з приводу того, коли та за яких обставин ОСОБА_8 було викрадено співробітниками СБУ у березні 2022 року.

При продовженні строку запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою також не взято до уваги відомості про його особу, які дають підстави вважати, що під дією іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, він буде належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Так, ОСОБА_8 є хворим на тяжкі захворювання, наявність яких є навіть підставою для звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, не кажучи вже про неможливість перебувати у ДУ «Київський слідчий ізолятор», а саме: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія 4.

Умови тримання ОСОБА_8 під вартою - вологість, не провітрюваність або погана провітрюваність приміщення, погіршення раціону можуть призвести до рецидиву туберкульозу, адже паличка туберкульозу не зникає із організму після зараження та після стабілізації стану і за певних умов може розмножуватися, тобто викликати рецидив.

Соціальні зв`язки ОСОБА_9 є міцними. У нього є дружина та син. Також на його утриманні перебувають батьки похилого віку.

Репутація ОСОБА_8 є бездоганною, раніше не судимий, майнової шкоди не завдано, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки відсутній, майнової шкоди ним не завдано.

ОСОБА_8 є військовим пенсіонером, отримує невелику пенсію, на яку неможливо втікти чи переховуватися.

Таким чином, прокурор не надав жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Окрім того, захисник вважає, що суд першої інстанції формально вирішив питання про визначення суми застави ОСОБА_8 , оскільки вона є завищеною, необґрунтованою та не відповідає характеру злочину, особі обвинуваченого та рівню його фінансових можливостей.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, клопотань про його участь у судовому засіданні до суду не надійшло.

За таких обставин, у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав апеляційні вимоги необґрунтованими, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

З врахуванням характеру висунутого ОСОБА_10 обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, спрямованого на проведення підривної діяльності проти України шляхом надання допомоги представникам спецслужб РФ, який карається позбавленням волі на строк до 15 років з конфіскацією майна або без такої, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 може переховуватися від суду, продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується та вчинити інші протиправні дії, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше його тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу та при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не зменшились.

Також, в сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону суд врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також інші обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Зокрема. що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_10 має дружину та сина, а також на його утриманні та піклуванні перебувають батьки похилого віку, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків та відсутність встановлених судом ризиків, то на переконання колегії суддів вони є необґрунтованими, оскільки наведені захисником дані, хоч і свідчать про наявність соціальних зв`язків, однак, на даному етапі провадження, не є достатніми стримуючими факторами з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, поставлені йому у провину, які у своїй сукупності, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, жодних належних доказів, щодо неможливості перебування ОСОБА_8 за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора апеляційна скарга захисника та долучені до неї матеріали не містить, не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, то слід зазначити наступне.

На даний час в провадженні суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України. Пред`явлене йому обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та на даний час триває судовий розгляд, а питання щодо доведення або не доведення винуватості у його вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Положення ч. 4 ст. 182 КПК України визначають, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Доводи апеляційної скарги захисника про надмірну суму застави, колегія суддів, вважає безпідставними, з урахуванням характеру та обставин інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, та інших обставин, що мають значення, у даному випадку, а тому на переконання колегії суддів, застосований судом першої інстанції альтернативний запобіжний захід у виді застави у раніше визначеному судом розмірі, у сумі 1865 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, буде цілком достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від суду або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується або вчинити інші протиправні дії.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 401, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2023 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно, з визначенням застави у розмірі 1865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 5 005 660 (п`ять мільйонів п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 копійок, та покладено на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст.194 КПК України - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: