Справа № 953/4225/24
н/п 1-кс/953/3679/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0000827 від 17.05.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харкова, громадянину України, не одруженому, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,--

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000827 від 17.05.2024, про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_5 будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, останній раз 23.04.2019 Московським районним судом м. Харкова за ч.ч.2,3 ст. 186, ч.ч.2,3 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, на шлях виправлення не став та вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

17 травня 2024 року, приблизно 10:40 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 перебував за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 341 біля магазину «Фемелі маркет» який належить ТОВ «М Фемелі Маркет».У цей час у ОСОБА_5 виник раптовий умисел на заволодіння грошовими коштами.

Так, ОСОБА_5 , будучи особою яка раніше вчинила розбій, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним з насильством, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, та неодноразово продовженого, останній раз 14.05.2024 Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, затвердженого Законом України №3684-ІХ від 08.05.2024 на всій території України передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зайшов до вищевказаного магазину де під загрозою насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу, а саме погрожуючи предметом схожим на ніж продавцю даного магазину ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами у сумі 3000 гривень, що належать ТОВ «М Фемелі Маркет»

Після чого, ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину обернувши викрадене майно на власну користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинив ТОВ «М Фемелі Маркет» матеріальну шкоду в сумі 3000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи(розбій), особою яка раніше вчинила розбій, вчиненому в умовах воєнного стану.

Слідчий зазначає, що 17.05.2024 о 17-30 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

17 травня 2024 року ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

На думку органу досудового розслідування, наявність обгрунтованої підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Слідчий вказує, що підставою до винесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України і на час досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак у органів досудового розслідування є достатні дані вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру статви.

Сторона захисту проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечувала, посилаючись на необгрунтованість повідомленної підозри, недоведеність стороною обвинувачення наявності існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прохала суд обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Харківським районним управлінням поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000827 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2024 за фактом того, що 17.05.2024 до ХРУП №1 надійшло повідомлення про те, що невстановлена перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 в магазині «Фемелі маркет» погрожуючи предметом схожим на ніж відкрито заволодів грошовими коштами в розмірі 3000 гривень (ЄО 8335 від 17.05.2024).

ОСОБА_5 затримано 17.05.2024 о 17 год. 30 хв. в порядку ст.208 КПК України.

ОСОБА_5 о 20 год. 20 хв. 17 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000827 від 17.05.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч.4 ст.187 КК України тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи(розбій), особою яка раніше вчинила розбій, вчиненому в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 права підозрюваного оголошені та роз`яснені 17.05.2024.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та не заперечувалось останнім в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, слідча суддя приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч.4 ст.187 КК України тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи(розбій), особою яка раніше вчинила розбій, вчиненому в умовах воєнного стану.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, а саме: даних, які містяться у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 17.05.2024; показань потерпілої ОСОБА_8 , які містяться у протоколі допиту від 17.05.2024; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2024 з довідкою до протоколу; показань свідка ОСОБА_9 , які містяться у протоколі допиту від 17.05.2024; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.05.2024 з довідкою до протоколу; показань свідка ОСОБА_10 , які містятьсся у протоколі допиту від 17.05.2024.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.4 ст.187 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченихо п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Також слідча суддя вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працює, не має офіційного джерела доходів, неодноразово вчиняв корисливі злочини, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, тому є достатні підстави вважати, що останій може повторно вчинити нове кримінальне правопорушення, з метою особистого збагачення.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення наявні існування вказаних ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, а саме за ч.4 ст.187 КК України - кримінальним правопорушенням проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , який не одружений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, раніше неодноразово судимий, має не зняту та непогашену судимість.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дій, передбачені п.п. 1,3,5 ст. 177 КПК України.

Як вище зазначалося, ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (ст.178 КПК України).

Фактично, слідча суддя повинна встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінується підозрюваному, даних про його особу, вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілого, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистої поруки, домашнього арешту чи застави, недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосовує стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності».

Крім того, слідча суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, як вище зазначалося, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів потерпілого, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0000827 від 17.05.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів - до 15 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати слідчого СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 15.07.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1