УХВАЛА

Справа № 569/4361/24

1-кс/569/1725/24

12 березня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 погодженням із заступником начальника відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: рухомого майно, що перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2005, номер кузова НОМЕР_2 із забороною будь-яким особам користуватись, розпоряджатись та відчужувати його будь-яким чином.

В обґрунтування клопотання вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування об`єднаних кримінальних проваджень за єдиним спільним номер внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 23.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , у лютому 2024 року, переслідуючи корисливі мотив і мету направлені на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України призовного віку ОСОБА_6 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, у воєнний час за грошову винагороду, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

Так, 29 лютого 2024 року, ОСОБА_5 , надав пораду ОСОБА_6 щодо незаконного перетину кордону України та роз`яснив, що він може безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан, для цього йому необхідна фіктивна медична довідка про ніби його лікування в санаторії, який розташований в с. Вишково, Закарпатської області, в подальшому після переїзду через так звані контрольні пункти, які там розташовані невстановлена досудовим розслідуванням особа на власному транспортному засобі переправить їх до Республіки Румунія поза пунктами пропуску через державний кордон України.

У ході подальшого спілкування 29 лютого 2024 року ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , було обумовлено суму грошової винагороди за створення умов для безперешкодного перетину державного кордону України в розмірі 8000 доларів США. Крім того, в ході інструктажу, ОСОБА_5 , довів до ОСОБА_6 , порядок дій перед та після незаконного переправлення через державний кордон.

Далі, 02.03.2024, ОСОБА_6 , виконуючи вказівки ОСОБА_5 , прибув до місця неподалік готельно-ресторанного комплексу 4х4, що розташований в с. Колоденка, Рівненської області, звідти на транспортному засобі марки «Nissan» з реєстраційним номером НОМЕР_3 виїхали в напрямку м. Львів.

У подальшому, 02.03.2024, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України, ОСОБА_5 , організував перевезення на транспортному засобі марки та моделі Mercedes Vito з реєстраційним номером НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , з м. Львова до с. Велятино, Закарпатської області.

Далі, 03.03.2024, приблизно о 01 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , на транспортному засобі марки та моделі Mercedes Vito з реєстраційним номером НОМЕР_4 , прибули до контрольного пункту, що розташований в с. Вишково, Закарпатської області, де в подальшому на відстані близько 5 км. від лінії державного кордону України з Республікою Румунія, вказані громадяни були затримані працівниками УСБУ в Рівненській області та слідчим Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Отже, ОСОБА_5 , не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 не переправився через державний кордон України через викриття його намірів працівниками Державної прикордонної служби України та узгоджену грошову винагороду в сумі 8000 доларів США не сплатив, так як не переправився через державний кордон України.

03.03.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Крім того в ході проведення досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває рухоме майно, зокрема: автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2005, номер кузова НОМЕР_2

Старший слідчий СУ ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 подав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити та проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Як убачається із п.7 ч.2 ст.131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи, те що слідчим доведено, що з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, за таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту на належне на праві власності ОСОБА_5 майно.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: рухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2005, номер кузова НОМЕР_2 із забороною будь-яким особам користуватись, розпоряджатись та відчужувати його будь-яким чином.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_8