Справа № 496/8383/23
Провадження № 1-кп/496/355/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Усатове Одеського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

-у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2023 року, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи за межами села Стара Ковалівка, Усатівської об`єднаної територіальної громади, Одеського району, Одеської області, в межах зони природно-заповідного фонду, а саме на території Національного природного парку «Куяльницький», достовірно знаючи, що вказані землі відносяться до земель природно-заповідного призначення, маючи умисел на самовільне зайняття окремої земельної ділянки, діючи всупереч вимогам ст. ст. 125, 126, п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», які регламентують набуття і реалізацію прав на землю, при відсутності будь-яких правовстановлюючих документів, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду, державної форми власності, яка відноситься до категорії особливо цінних земель, площею 0,00077 га з координатами 46.71065 IN - 30.615873Е, яка знаходиться в межах Національного природного парку «Куяльницький», у прибережній захисній смузі Куяльницького лиману і відноситься до особливо цінних земель, як землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 150 Земельного кодексу України, шляхом її самовільного зайняття, встановивши на ній тимчасову споруду - альтанку, призначену для відпочинку громадян, без відповідних дозвільних документів, що є виявом умисного нехтування нормами законодавства, що регулюють порядок набуття земельних ділянок у власність або користування та є грубим порушенням, гарантованих Конституцією України та закріплених в Цивільному і Земельному кодексах України прав на користування землею.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме: самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земельних ділянок особливо цінних земель.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 листопада 2023 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

Між сторонами була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав та пояснив, що між ним та прокурором укладена угода про визнання винуватості, яку він просив затвердити та призначити узгоджене покарання. Крім цього пояснив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. У скоєному кається.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити вказану угоду.

Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: - затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відносяться до не тяжкого злочину.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, обвинуваченому роз`яснені.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи, інтереси сторін або інших осіб, чи суспільства, а узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, який визнав себе винним, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, наявність передбаченої ст. 66 КК України обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття , відсутність передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, а тому суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання узгоджене сторонами кримінального провадження та затвердити угоду про визнання винуватості.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468 475, 615 КПК України, ч. 2 ст. 197-1, 75, 76 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 листопада 2023 року між прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

Згідно із ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_5 відраховувати з 29 лютого 2024 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1