Провадження № 1-кс/947/4726/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000209 від 24.04.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.3,4 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000209 від 24.04.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.3,4 ст.368 КК України.

Спеціалізованою екологічною прокуратурою (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Так, 01.04.2024 в період часу з 13:55 по 17:18 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси проведено обшук під час якого виявлено та вилучено:

1.Ноутбук сірого кольору марки Asus Model G752V, разом з зарядним пристроєм з написом Asus та перехідником білого кольору, що містяться у сейф-пакеті білого кольору з написом Пакет №1.

2.Предмет ззовні схожий на флеш-накопичувач з написом «Transcend»

4 Gb, що містяться у сейф-пакеті №S2050096.

3.Предмет ззовні схожий на мобільний телефон марки Apple 13 моделі Pro Max, що містяться у сейф-пакеті №2050088.

4.Предмети ззовні схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США у кількості 603 одиниці (всього 60300 дол. США), що містяться у сейф-пакеті №В1018278.

В подальшому, вилучені речі та грошові кошти визнані слідчим речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, посилався на доводи викладені письмово.

Представник особи щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 надав письмові заперечення на клопотання слідчого. В судовому засіданні зазначив, що вилучені під час обшуку ноутбук та флеш-накопичувач добровільно були видані слідчому та у останнього була можливість ознайомитися з інформацією, яка міститься на них. Зауважив, що вилучений мобільний телефон марки Apple 13 моделі Pro Max є особистим майном ОСОБА_7 , дружини підозрюваного, слідчим не надано жодного доказу того, що вилучений телефон може містити відомості, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, зазначив, що грошові кошти, що були вилучені під час обшуку не тотожні з вказаними в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. Зазначені в ухвалі слідчого судді грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США не вилучалися ані у ОСОБА_4 , ані у ОСОБА_4 . Звернув увагу на те, що ОСОБА_7 є ФОП, отримує дохід, крім мтого, з 14.12.2015 по 28.02.2022 року ОСОБА_7 працювала на посаді економіста ТОВ «МІРТРАНСАГРО» та отримувала дохід, а ОСОБА_8 з 15.06.2016 по 28.04.2023 року працював на посаді менеджера-логіста ТОВ «РАЙДО ТРАНС ЛОГІСТИК» та отримував дохід. Зазначив, що 13.10.2022 року ОСОБА_8 відчудив транспортний засіб та квартири у м.Одесі. Таким чином сукупний дохід за попередніми даними складає більше 58 000 доларів США, а тому підстави вважати вилучені грошові кошти речовим доказом - відсутні. Щодо конфіскації майна, як виду покарання, пояснив, що кваліфікація дій інкримінованих ОСОБА_9 суттєво завищена, єдина можлива кваліфікація за ч.4 ст.190 КК України, яка не передбачає конфіскацію. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.3,4 ст.368 КК України.

В даному клопотанні слідчий зазначає, що вилучене майно, має доказове значення для даного злочину та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, в клопотанні не було наведено відповідного обґрунтування необхідності арешту грошових коштів, що були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , посилання причетності такого майна до кримінального провадження №0000209 від 24.04.2023 розпочатого за фактом одержання систематичного неправомірного прибутку у великих розмірах із використанням корупційних схем, вимагання та одержання неправомірної вигоди від суб`єктів господарської діяльності, які здійснюють експедиторські послуги та експорт сільськогосподарської продукції (кукурудзи, ячменя, шроту, тощо) з території України до іноземних країн та джерела походження грошових коштів, їх відповідності критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

Також, у клопотанні не зазначено індивідуально-визначених ознак вилучених 60 300 дол. США, їх серії та номери, для перевірки їх відповідності критеріям, передбаченим ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

Так, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності майна категоріям речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000209 від 24.04.2023 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.3,4 ст.368 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1