ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/180/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/187/24 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі апеляційну скаргу першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2021 року за № 0000008,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки. Кримінальне провадження № 0000008 від 09.06.2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - закрито.

Як встановлено судом першої інстанції, до Кременецької окружної прокуратури 09.06.2021 року надійшло клопотання окружної прокуратури в Радомі (Республіка Польща) про перейняття кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 , за статтею 177 параграфу 1 Кримінального кодексу Республіки Польща.

На виконання доручення Тернопільської обласної прокуратури, з урахуванням вимог ст.ст.214, 595 КПК України, Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 року Кременецькою окружною прокуратурою вказане клопотання задоволено і 09.06.2021 року відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000008.

Судом встановлено, що 14 грудня 2019 року близько 06 години водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс), р.н. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, вишневого кольору, і з двома пасажирами, без вантажу, рухався по вул.. Старий Ринок м. Беляни у напрямку від м. Розтворув до м. Блендув, що в Мазовецькому воєводстві, на території Республіки Польща. Під час руху на заокругленій ділянці автодороги вправо для свого руху, водій ОСОБА_9 , не впоравшись із керуванням автомобіля «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою « ОСОБА_11 ) та не обравши безпечної швидкості руху допустив його виїзд за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, кювет та його подальше перекидання. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс) ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

На території України та Республіки Польща є чинною Європейська Конвенція про дорожній рух від 08.11.1968. Конвенцію ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР Української РСР № 2614-V111 від 25.04.1974 (далі Конвенція), яка також ратифікована уповноваженим органом Республіки Польща.

На території Республіки Польща правила руху на дорогах загального користування, в житлових зонах і в зонах руху регулюються законом від 20.06.1997 року «Про дорожній рух».

Відповідно до ст.7 Кримінального кодексу України громадяни України та особи без громадянства, що постійно проживають в Україні, які вчинили кримінальні правопорушення за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, 14.12.2019 близько 06 години водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою « ОСОБА_11 ), р.н. НОМЕР_2 (реєстрація Республіки Польща), з двома пасажирами ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають по АДРЕСА_1 , без вантажу, рухався автомобільною дорогою сполученням «Розтворув-Беляни-Блендув», в межах вул. Старий Ринок м. Беляни, у напрямку від м. Розтворув до м. Блендув, що в Мазовецькому воєводстві на території Республіки Польща.

Під час керування автомобілем водій ОСОБА_9 не дотримався вимог п.1 ст. 7, п.5 ст. 8 Конвенції, згідно яких водій користуючись дорогою повинен поводитися так, щоб не створювати небезпеки чи перешкод для руху, не наражати на небезпеку людей і не заподіювати збитку державному, суспільному або приватному майну, а також контролювати свій транспортний засіб так, щоб бути завжди спроможним належним чином управляти, бути знайомим з правилами дорожнього руху, приписами у сфері безпеки дорожнього руху.

Як наслідок, рухаючись у вказаному напрямку по автомобільній дорозі сполученням «Розтворув-Беляни-Блендув» в межах вул. Старий Ринок м. Беляни, водій ОСОБА_9 , в порушення вимог п.1 ст. 12 Конвенції повинен у разі зміни швидкості руху транспортного засобу постійно враховувати обставини, зокрема рельєф місцевості, стан дороги і транспортного засобу, його вантажу, атмосферні умови та інтенсивність руху. Також відповідно до п.1 ст. 19 Закону Республіки Польща «Про дорожній рух» від 20.06.1997 зобов`язаний рухатись із швидкістю, що забезпечує контроль над транспортним засобом, беручи до уваги умови в яких відбувається рух. ОСОБА_9 не обрав такі прийоми керування автомобіля «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс), в результаті чого при подоланні заокругленої ділянки дороги вправо, допустив боковий занос транспортного засобу.

Рухаючись у боковому заносі, автомобіль «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс») розвертає навколо центру ваги в напрямку проти годинникової стрілки, після чого транспортний засіб зміщається вліво, перетинає зустрічну смугу руху та заїжджає у лівий кювет, де контактує із нерівностями поверхні кювету та стовбуром дерева.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс) ОСОБА_13 , який на час дорожньо-транспортної пригоди займав праве заднє місце пасажира автомобіля отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому основи дуги та задньо-нижнього краю тіла другого шийного хребця справа і дуги того ж хребця зліва належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (п.п. 2.1.1 (а), 2.1.2., 2.1.3 (е) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 №6» (надалі Правила), перелом Х1 лівого ребра задньому відрізку належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості, оскільки не становить небезпеку для життя, але причиняє тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (п.п. 2.2.1 (а, в) 2.2.2 Правил), рана-забій лівої гомілки належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (п.п. 2.3.1 (а) 2.3.3 Правил) та пасажирка ОСОБА_12 , яка на час дорожньо-транспортної пригоди займала ліве заднє місце пасажира автомобіля отримала тілесні ушкодження у вигляді: компресійний перелом тіла першого поперекового хребця та перелом дуги п`ятого шийного і суглобового відростка шостого шийного хребців, що не становили безпеки для життя, але спричиняють розлад здоров`я строком понад три тижні і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.п. 2.2.1 (а, в) 2.2.2 Правил).

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог: п.1 ст.7, п.5 ст.8, п.1 ст. 12 Конвенції та п.1 ст. 19 Закону Республіки Польща «Про дорожній рух» від 20.06.1997 перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 та спричинення потерпілій ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Як слідує із змісту ухвали місцевого суду, закриваючи кримінальне провадження з підстав, визначених ст.48 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_9 вчинив у Республіці Польща суспільно-небезпечне діяння, за яке йому пред`явлено звинувачення за статтею 177 параграфу 1 Кримінального кодексу Республіки Польща, санкція якої встановлює покарання у виді позбавлення волі до 3 років, визнав вину, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, відшкодував потерпілим заподіяну шкоду, з метою захисту України від російських загарбників 06.03.2023 року вступив на службу у Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України Лють, у зв`язку з чим перестав бути суспільно небезпечним.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури, не оспорюючи фактичні обставини справи і кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скануванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх доводів, зазначає, що відповідно до ст.48 КК України може бути звільнено від кримінальної відповідальності особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, а кримінальне правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_9 , передбачене ч.2 ст.286 КК України, є тяжким злочином, що унеможливлює звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

На переконання апелянта, звільнивши ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, місцевий суд застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Просить ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.03.2024 року стосовно ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції; захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , який ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.03.2024 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 на підставі ст.48 КК України вважає законною та обґрунтованою і тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу та у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Цих вимог закону, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, не дотримався.

Так, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000008 від 09.06.2021 року, який був предметом розгляду місцевого суду, дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України.

Санкцією ч.2 ст.286 КК України (в редакції чинній на день вчинення кримінального правопорушення) передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до ст.12 КК України, якою класифіковано кримінальні правопорушення за ступнем тяжкості, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років; тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

За змістом вказаної правової норми ступінь тяжкості кримінальних правопорушень визначається щодо діянь, передбачених саме цим Кодексом.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , є тяжким злочином.

Апеляційний суд звертає увагу, що загальною передумовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, є вчинення особою вперше кримінального проступку або нетяжкого злочину. Тому вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення іншої категорії (тяжкого або особливо тяжкого злочину) унеможливлює застосування статті 48 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що звільнивши ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, суд першої інстанції застосував Закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду щодо застосування положень ст.48 КК України з тих мотивів, що санкція ст.177 параграфу 1 Кримінального кодексу Республіки Польща встановлює покарання у виді позбавлення волі до 3 років і відповідно до ст.25 Європейської конвенції про передачу провадження у кримінальних справах запитуваній державі щодо злочину застосовується міра покарання, передбачена законодавством цієї держави, якщо законодавство не встановлює іншого. Якщо повноваження запитуваної держави ґрунтуються виключно га ст.2, міра покарання, призначена в цій державі, не може бути більш суворою, ніж міра покарання, передбачена законодавством запитуючї держави. При цьому, місцевий суд послався також на положення ч.5 ст.598 КПК України, відповідно до якої покарання, що призначається судом, не повинно бути суворішим від покарання, передбаченого законом запитуючої держави.

Виходячи з таких міркувань, суд першої інстанції, на підставі ч.4 ст.12 КК України, визначив вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення як нетяжкий злочин, що давало підстави, з урахуванням інших обставин, що стосувалися особи обвинуваченого, звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Проте, такий підхід до визначення підстав для застосування положень ст.48 КК України щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, апеляційний суд вважає хибним і таким, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На переконання колегії суддів, системний аналіз нормативно-правових актів, якими регламентовано порядок і умови перейняття кримінального провадження від іноземних держав, дає підстави для висновку, що приписи ст.25 Європейської конвенції про передачу провадження у кримінальних справах у поєднанні з положеннями Глава 45 КК України (Кримінальне провадження у порядку перейняття) та, зокрема, статтею 598 цього кодексу, стосуються виключно питання призначення покарання особі щодо якої ухвалено обвинувальний вирок у кримінальному провадженні у порядку перейняття, а саме узгодженості міри покарання із законодавством запитуючої держави.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.598 КПК України кримінальне провадження, що перейняте від компетентного органу іншої держави, починається зі стадії досудового розслідування та здійснюється згідно з цим кодексом.

Відтак, підстави та порядок закриття такого кримінального провадження повинні визначатися у відповідності до ст.ст.284, 285, 286 КК України.

Згідно ч.1 ст.285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність

Тому, підстави і порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки повинні визначатися приписами ст.48 КК України з урахуванням обставин кримінального провадження розпочатого зі стадії досудового розслідування в Україні та виду кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України, кваліфікованого за статтею кримінального закону України.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки та закривши з цих підстав кримінальне провадження, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме - засстосував закон, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п.4 ст.1 ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Таке порушення кримінального процесуального закону колегія суддів вважає істотним і таким, що не може бути усунуто судом апеляційної інстанції, оскільки фактично кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України не розглядалося.

Враховуючи що кримінальне провадження № 0000008 від 09 червня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 підлягає розгляду виключно судом першої інстанції, тому необхідно призначити його новий розгляд у Кременецькому районному суді Тернопільської області.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2021 року за № 0000008, якою ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки та закрито кримінальне провадження скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000008 від 09 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у Кременецькому районному суді Тернопільської області.

Головуючий

Судді