ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2548/20

Провадження № 11-кп/4820/137/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, судимого: - вироком Шевченківського районного суду м. Київ від 30.03.2009 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; - вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.06.2021 року з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 31.08.2023 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 9 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України звільнено від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, -

якого визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання за: - ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 років позбавлення волі; - ч. 3 ст. 187 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання призначено ОСОБА_6 покарання у виді 10 (десяти) років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.06.2021 року з урахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 31.08.2023 року остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, судимого вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09.06.2021 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09.06.2021 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263, ч.3 ст.187 КК України, обвинуваченим ОСОБА_7 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 в порушення п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою ВР України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМ України від 12.10.1992 № 576, п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, 15 березня 2017 року, перебуваючи в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області неподалік ДОТ (довготривалої оборонної точки) №401, точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, умисно за допомогою металошукача знайшов короткоствольну нарізну вогнепальну зброю, самозарядний пістолет «Форт-14 ТП», серії НОМЕР_1 , калібру 9 мм (9x18 мм), виробництва КНВО «Форт» МВС України (м. Вінниця Україна), дев`ять пістолетних патронів, калібру 9 мм (9x18 мм), з кулями зі свинцевим осердям виробництва компанії «Sellier&Bellot JSC», Чехія до пістолета конструкції Макарова (ПМ), автоматичного пістолета конструкції «Стєчкіна» (АПС), інших пістолетів та пістолетів-кулеметів калібру 9 мм (9x18 мм.) та сім патронів калібру 7,62 мм (7,62x25 мм), з кулями зі сталевим осердям, виробництва «Юрюзанського механічного заводу», м. Юрюзань, СРСР, 1988 року випуску, до пістолетів конструкції Токарева (ТТ), пістолетів «М-57», «С2-52» та іншої зброї калібру 7,62 мм., які привласнив, як знайдене, таким чином придбавши їх та залишивши вищевказану вогнепальну зброю та боєві припаси собі, поклавши їх в спортивну сумку через плече і тим самим вчинив придбання вогнепальної зброї та бойових припасів.

В подальшому, з моменту придбання вищевказаної вогнепальної зброї та боєприпасів з 15 березня 2017 року до 28 грудня 2019 року ОСОБА_6 їх носив при собі у сумці без передбаченого Законом дозволу, тим самим вчинивши носіння вогнепальної зброї та бойових припасів. 28.12.2019 року в період часу з 15 год. 57 хв. по 17 год. 19 хв. було вилучено в ході затримання ОСОБА_6 пістолет марки «Форт 14», магазин до пістолету, в якому знаходились патрони в кількості 9 штук калібру 9 мм (9х18мм) та магазин до пістолету, в якому знаходились патрони в кількості 7 штук калібру 7,62 мм.

Крім того, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, 24 грудня 2019 року близько 21 год., перебуваючи в буд. АДРЕСА_2 , в ході спілкування дізналися від ОСОБА_11 , що неподалік місця проживання останнього по АДРЕСА_4 проживає сім`я з трьох чоловік, які мають власне господарства та займаються розведенням сільськогосподарських тварин, птахів, здійснюють їх реалізацію та можуть володіти коштами у значних обсягах.

Того ж дня, близько 22 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи за вищевказаною адресою, не повідомляючи ОСОБА_11 , переслідуючи корисливий мотив та мету, умисно спільно прийняли рішення про вчинення розбійного нападу на родину селян, що проживає у АДРЕСА_2 , та з метою реалізації свого злочинного наміру, усвідомлюючи, що самотужки не зможуть здійснити задумане, вирішили залучити до вчинення злочину інших осіб.

З цією метою ОСОБА_6 впродовж дня 25 грудня 2019 року з кола своїх знайомих підшукав двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб, яким повідомив про свої злочинні наміри, спрямовані на корисливе, протиправне позбавлення права на майно осіб шляхом розбою, при цьому довів деталі попередньо розробленого злочинного плану. Тоді ж двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, ознайомившись з попередньо розробленим та узгодженим усіма учасника злочинним планом, переслідуючи корисливий мотив та мету, умисно надали свою добровільну згоду на співучасть у вчинені розбійного нападу і таким чином досягли спільного злочинного наміру, тобто вступили у попередню змову, спрямовану на протиправне заволодіння майном мешканців будинку АДРЕСА_4 , шляхом розбою. Того ж дня вказані особи домовились про зустріч 26.12.2019 року близько 02 год.

Наступного дня, 26.12.2019 року близько 02 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, на автомобілі марки «Skoda Octavia», р.н. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_6 , виїхали з АДРЕСА_2 та направились в район вчинення злочину, взявши із собою заздалегідь підготовлені речі, зокрема мотузку для зв`язування, маски типу «балаклава», матерчаті рукавички для захисту рук, формений одяг схожий на поліцейський, гумовий кийок та пістолет. Під час руху у вказаному напрямку, на відрізку автошляху сполучення Київ-Житомир в напрямку м. Житомир неподалік м. Київ, відповідно до попередньої домовленості, до них приєдналися інші дві невстановлені досудовим слідством особи, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження.

Прямуючи від м. Київ до місця скоєння кримінального правопорушення, 26.12.2019 року близько 03:00 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та три невстановлені досудовим розслідування особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, перебуваючи в автомобілі марки «Skoda Octavia», р.н. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив та мету, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, оговорили спосіб вчинення розбійного нападу на мешканців АДРЕСА_2 та роль з кожного з них. Згідно остаточного злочинного задуму планувалося, щоб одна невстановлена досудовим розслідуванням особа залишилась за кермом у вказаному транспортному засобі неподалік місця вчинення злочину для забезпечення швидкого відходу після вчинення розбійного нападу решти учасників злочину, ОСОБА_7 мав розміститись на прибудинковій території господарства для спостереження за навколишньою обстановкою, щоб їх протиправні дії ніким не були помічені, а ОСОБА_6 та двоє інших невстановлених осіб мали проникнути до будинку селян та вчинити розбій.

Так, 26.12.2019 року близько 17:00 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спільно з трьома невстановленими досудовим розслідування особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, на автомобілі марки «Skoda Octavia», р.н. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_6 з метою незаконного збагачення, відповідно до попередньо розробленого та узгодженого усіма учасниками злочину плану на вчинення розбійного нападу, прибули у АДРЕСА_2 , де на значній відстані від місця скоєння злочину, розмістили транспортний засіб.

В подальшому, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та двоє невстановлених досудовим розслідування осіб, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, взяли із собою мотузку для зв`язування, з метою маскування одягнули заздалегідь підготовлені маски типу «балаклава», матерчаті рукавички для захисту рук та поліетиленові пакети на ноги, при цьому один із невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали щодо яких відділено в окреме провадження, окрім перерахованого взяв предмет зовні схожий на гумовий кийок, а ОСОБА_6 заздалегідь придбаний пістолет.

Після цього, вищевказані особи вийшли з автомобіля та направилися до місця проживання потерпілих, а інша невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, залишилась очікувати їх у згаданому автомобілі з метою спостереження за навколишньою обстановкою та забезпечення швидкого зникнення з місця вчинення злочину.

Надалі, близько 17 год. 15 хв. 26.12.2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільно з двома невстановленими досудовим розслідування особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливий мотив та реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом розбою умисно, відчинивши металеву хвіртку, яка була зачинена зсередини на засув, проникли на подвір`я будинку, де ОСОБА_7 залишився на подвір`ї з метою спостереження щодо не викриття вчинення розбійного нападу сторонніми особами, а решта через незамкнені господарями двері увійшли до будинку АДРЕСА_4 , у якому на той час перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В свою чергу ОСОБА_7 , перебуваючи на подвір`ї вказаного вище домогосподарства виявив наближення сторонніх осіб, через що залишив заздалегідь відведене йому місце та слідом за ОСОБА_6 та двома невстановленими досудовим розслідування особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, увійшов до будинку.

Надалі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільно з двома невстановленими досудовим розслідування особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, зайшли у незачинені вхідні двері будинку та пройшли в кімнату, де у вхідних дверей кімнати стояла ОСОБА_12 , при цьому один із невстановлених осіб наніс один удар долонею руки в область носа потерпілої, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в області спинки носа з розповсюдженням на верхні та нижні повіка та підочну ділянку лівого ока, ліву вилицю, ліву щоку, тіло нижньої щелепи зліва, верхні відділи передньої - бокової поверхні шиї зліва, посттравматичного розриву лівої барабанної перетинки, що привело до лівобічного посттравматичного середнього отиту, після чого та впала та втратила свідомість. Пересунувши потерпілу до дивана, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та двоє невстановлених осіб прив`язали її мотузкою до нього.

В той же час, вказані особи підійшли до ОСОБА_13 , яка знаходилась на ліжку цієї ж кімнати, при цьому невстановлена особа кийком нанесла один удар в область грудної клітини потерпілої, чим спричинила тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді перелому 6-го ребра, синця на лівій задньо-боковій поверхні грудної клітки. В подальшому потерпіла отримала десять ударів кулаками від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спільно з двома невстановленими досудовим розслідування особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, а саме два удари по поверхнях лівої та правої кисті, один удар в область правої лопатки, один удар в задню частину правого плеча, один удар в область носа, два удари в ліву та праву частини щоки, один удар в область нижньої щелепи, один удар в ліву частини шиї, чим їй було спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді п`яти синяків на тильних поверхнях лівої і правої кистей, в області нижнього краю правої лопатки, на задній поверхні верхньої та нижньої третин правого плеча та п`яти синяків, в області спинки носа з розповсюдженням на верхні та нижні повіка та підочні ділянки обох очей, ліву і праву щоки, область тіла нижньої щелепи зліва і справ, праву вилицю, область лівої бокової поверхні шиї.

Після нанесення ударів зловмисники силоміць стягнули ОСОБА_13 із ліжка та на підлозі прив`язали мотузкою до ліжка. В той же час ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спільно з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження викрали мобільні телефони марки «Sigma» помаранчевого кольору ІМЕІ « НОМЕР_3 » ІМЕІ « НОМЕР_4 », в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «КиївСтар» та марки «Nokia 301» блакитного кольору ІМЕІ « НОМЕР_5 » ІМЕІ « НОМЕР_6 », в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «КиївСтар» № « НОМЕР_7 », які знаходились на одній з тумбочок цієї ж кімнати, власником яких є потерпіла ОСОБА_13 .

В подальшому ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, покинули кімнату, де знаходились потерпілі, а ОСОБА_6 та інша невстановлена особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, залишились із потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи в приміщенні будинку та заходячи в кожну з кімнат, в одній з них, на ліжку виявили ОСОБА_14 . Підійшовши до потерпілого, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, нанесли кулаками по черзі чотири удари, а саме один удар в ліву тім`яну ділянку голови, два удари в ліве плече та один удар в грудну клітину, чим спричинили йому легкі тілесні ушкодження у вигляді 4-х синців тім`яній ділянці зліва на межі з лівою завушною ділянкою, на зовнішні поверхні верхньої третини лівого плеча, на задній поверхні верхньої і нижньої третини лівого плечового суглобу, забою грудної клітини.

В той же час, невстановлена досудовим розслідуванням особа вдарила ногою потерпілого ОСОБА_14 в область лівого стегна, чим спричинила легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, після чого стягнула ОСОБА_14 на підлогу, зв`язавши мотузкою руки та ноги. В той момент, коли потерпілий знаходився на підлозі, зловмисники запитали місцезнаходження грошових коштів, на що той повідомив, що грошових коштів він немає, та ОСОБА_7 , разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, самотужки викрали мобільні телефони марки «Nomi І241+» ІМЕІ « НОМЕР_8 », ІМЕІ « НОМЕР_9 » сірого кольору марки «Samsung GТ-ЕT2202» ІМЕІ « НОМЕР_10 », ІМЕІ « НОМЕР_11 », синьо-чорного кольору, марки «Nokia S830» ІМЕІ « НОМЕР_12 » чорного кольору, що знаходились на тумбочці і в тумбочці поруч з ліжком у кімнаті.

В свою чергу в кімнаті, де знаходились потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , демонструючи пістолет, що знаходився в його руках запитав де зберігаються кошти та інше цінне майно, при цьому погрожував застосувати зброю у випадку ненадання цінностей. ОСОБА_12 , побоюючись за власне життя та життя своїх близьких, повідомила ОСОБА_6 та іншу невстановлену особу, що вона надасть кошти і просила не спричиняти тілесних ушкоджень її матері.

В подальшому ОСОБА_6 , отримавши згоду від потерпілої надати грошові кошти, розв`язав останню. ОСОБА_12 із сумки матері витягнула кошти в сумі 7000 грн. та одну банківську картку АТ КБ «Приватбанк», вказавши персональний ідентифікаційний номер (пін код) для авторизації операцій на карті, що належать її матері і всупереч своєї волі передала їх зловмисникам. ОСОБА_6 , отримавши майно, повідомив, що цих коштів для них недостатньо та взявши ОСОБА_12 за волосся наказав надати інші кошти та майно, яке є в будинку.

Побоюючись за власне життя та життя своїх близьких, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 , який тримав її за волосся та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, попрямували в приміщення старого нежитлового будинку, який розташований в цьому ж володінні, на яке вказала потерпіла.

Прямуючи до виходу будинку невстановлена особа, зайшовши в приміщення кухні викрала мобільні телефони марки «Nomi 15510» золотистого кольору, ІМЕІ « НОМЕР_13 », ІМЕІ « НОМЕР_14 », в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «КиївСтар» № « НОМЕР_15 », сім картка мобільного оператора «Водафон» № « НОМЕР_16 », який був в чохлі типу книжка золотистого кольору, мобільний телефон марки «Nokia 5130» червоного кольору, ІМЕІ « НОМЕР_17 », які знаходились на полиці поруч із витяжкою, що належать ОСОБА_12 та одразу попрямувала слідом за ОСОБА_6 та потерпілою.

Перебуваючи в приміщенні старого будинку, ОСОБА_12 із червоної сумки, яка знаходилась в шафі при вході, всупереч своєї волі передала зловмисникам 35 000 гривень (які в сумі по 10 000 гривень належать ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а 15 000 гривень - їй), повідомивши останніх що інших коштів в будинку немає.

Після цього, ОСОБА_12 , разом з ОСОБА_6 , який продовжував тримати ОСОБА_12 за волосся та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вийшовши з приміщення старої будівлі через подвір`я, попрямували до будинку, де залишились ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Підходячи до вхідних дверей будинку, ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, почули дзвінок викраденого мобільного телефону, на що ОСОБА_12 попросила його їй повернути, з метою дати можливість відповісти на дзвінок, так як їй поставили замовлену напередодні заготовлену деревину. В цей момент, ОСОБА_6 рукою стиснув шию потерпілої, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді синяка передньої - боковій поверхні верхньої третини шиї, при цьому наказав мовчати та відпустив шию потерпілої. Після цього ОСОБА_6 та невстановлена особа, по черзі нанесли кулаками чотири удари, а саме, один удар в область правої тім`яної ділянки голови, два удари в ліве передпліччя та один удар в область стегна, чим спричинили легкі тілесні ушкодження у вигляді 4-х синців в тім`яній ділянці справа, на задній поверхні верхньої та середньої третин лівого передпліччя, на передній поверхні верхньої та середньої третин лівого стегна, від чого потерпіла впала.

В подальшому зловмисники наказали ОСОБА_12 повертатися до будинку, де знаходяться її матір та брат. Піднявшись із землі потерпіла разом із ОСОБА_6 та невстановленою особою, повернулися в кімнату, де знаходилась її матір ОСОБА_13 .

Перебуваючи в будинку, ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, зав`язали руки потерпілої ОСОБА_12 мотузкою, а ноги - кабелем від зарядного пристрою, при цьому наказали їй та ОСОБА_13 , яка залишалася зв`язаною коло ліжка, мовчати та не звертатися в правоохоронні органи, погрожуючи повернутися наступного дня.

Також, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, в свою чергу в кімнаті, де знаходився ОСОБА_14 наказали останньому мовчати та не звертатися в органи поліції.

Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження покинули будинок та повернулися до автомобіля марки «Skoda Octavia», р.н. « НОМЕР_2 », де на них очікувала невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та покинули місце вчинення злочину.

Не зупиняючись на скоєному та доводячи задумане до кінця, в період часу з 20 год. 06 хв., по 20 год. 08 хв., в банківському автоматі № «САНМ3228», комерційного банку України АТ КБ «Приватбанк», що розташований по вул. Богдана Хмельницького, 21, в м. Дунаївці, Хмельницької області, один із невстановлених осіб, матеріали відносно якого відділено в окреме провадження трьома операціями із карткового рахунку належній ОСОБА_13 зняв готівкові кошти в розмірі 3000 гривень, які в подальшому при поверненні розділив між всіма особами, що знаходились в автомобілі.

В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 при в`їзді до м. Києва по трасі сполученням Житомир-Київ в напрямку м. Києва (траса Е 40) висадили з автомобіля двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали відносно яких відділено в окреме провадження, а з іншою, не встановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої відділено в окреме провадження, повернулись до місця свого тимчасового проживання, що по АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , спільно з трьома невстановленими досудовим розслідування особами, матеріали відносно яких відділено в окреме провадження, шляхом нападу з метою заволодіння чужим майном, що поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, незаконно заволоділи належним для потерпілих наступним майном:

1. Мобільними телефонами: марки «Sigma», помаранчевого кольору ІМЕІ « НОМЕР_3 » ІМЕІ « НОМЕР_4 », вартістю 1000 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар», яка для потерпілої майнової шкоди не становить, на рахунку якої коштів не було, мобільним телефоном марки «Nokia» моделі «301», блакитного кольору, ІМЕІ « НОМЕР_5 » ІМЕІ « НОМЕР_6 », вартістю 450 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «КиївСтар» № « НОМЕР_7 », яка для потерпілої майнової шкоди не становить, на рахунку якої коштів не було, та грошовими коштами в сумі 20 000 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_13 , чим спричинили збиток на загальну суму 21 450 гривень.

2. Мобільними телефонами: марки «NОМІ», золотистого кольору, моделі «15510» ІМЕІ « НОМЕР_13 », ІМЕІ « НОМЕР_14 », вартістю 1230 гривень 55 копійок, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «КиївСтар» № « НОМЕР_15 », яка для потерпілої майнової шкоди не становить, на рахунку якої коштів не було та сім картка мобільного оператора «Водафон» № « НОМЕР_16 », яка для потерпілої майнової шкоди не становить, на рахунку якої коштів не було, телефон був в чохлі типу книжка, який для потерпілої майнової цінності не становить, мобільний телефон марки «NOКІА» моделі «5130» червоного кольору, ІМЕІ « НОМЕР_17 », який для потерпілої майнової цінності не представляє, та грошовими коштами в сумі 15 000 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_12 , чим спричинили збиток на загальну суму 16 230 гривень 55 копійок.

3. Мобільними телефонами: марки «NOМІ» моделі «І241+» ІМЕІ « НОМЕР_8 », ІМЕІ « НОМЕР_9 », сірого кольору, вартістю 874 гривні 80 копійок, мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «СТ-Е2202» ІМЕІ « НОМЕР_10 », ІМЕІ « НОМЕР_11 », синьо - чорного кольору, вартістю 746 гривень 50 копійок, в якому знаходилось дві сім картки мобільного оператора «Київстар», один номер не встановлений інший № « НОМЕР_18 », на рахунку, яких коштів не було та, які майнової цінності для потерпілого не становлять та мобільним телефоном марки «NOКІА» моделі «S830», ІМЕІ « НОМЕР_12 » чорного кольору, вартістю 339 гривень 50 копійок та грошовими коштами в сумі 10 000 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_14 чим спричинили збиток на загальну суму 11 960 гривень 80 копійок.

Всього потерпілим завдано збитку на загальну суму 49 641 грн. 35 коп.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст..187 КК України, вважав відсутніми докази його винуватості і звертав увагу на вилучений, але не досліджений судом відеореєстратор.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст..187 КК України. В силу ст..89 КК України виключити з вироку посилання на вирок Шевченківського районного суду м.Київ від 30.03.2009 року. Апелянт зазначає, що згідно протоколів огляду місця події знайдено 6 телефонів, тобто на 1 більше ніж заявлено у повідомленні. Згідно показань ОСОБА_14 , у нього було 2 телефони і вказані мобільні телефони були знайдені, тобто суд проігнорував дані показання і не з`ясував звідки у ОСОБА_14 з`явився третій телефон NOKIA S830 чорного кольору, який, як зазначає ОСОБА_7 підкинули під час обшуку йому в задній карман, поки він лежав на землі, що може підтвердитись записами з вилученого згідно протоколу відеореєстратора. Також суд проігнорував знайдені при обшуку автомобіля Шкода акти виконаних робіт, що підтверджує його ОСОБА_15 ; проігнорував роздруківку оператора ОСОБА_16 за його номером телефону, з якої вбачається, що у момент скоєння інкримінуємого злочину, він знаходився у кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що у с.Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району м.Києва. Також суд не врахував відсутність трасологічної експертизи, яка б могла доказати присутність автомобіля Шкода біля місця злочину або спростувати це твердження. Суд проігнорував фальсифікацію впізнання зброї, де на відео зафіксовано, що у тієї зброї, яку треба було впізнати, витягли магазин. Не взято до уваги показання потерпілих, які спочатку взагалі не заявляли про присутність зброї, а потім заявили у протоколі додаткового допиту, які зробили заднім числом, оскільки вони з`явились вже після його затримання. Крім того, суд проігнорував його неодноразові клопотання про допит свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Запис з ІТТ як доказ, теж спростовується його прослуховуванням та переглядом роздруківки, яка чітко доводить, що він знає про висунуту йому підозру зі слів поліції, яка його затримала і нічого більше. Твердження суду про повне невизнання вини хибне, оскільки він визнав вину по ч.1 ст.263 КК України. Також проігноровано той факт, що сума викрадених коштів постійно зростала, спочатку з сумки викрадено 4500+3000 знято з картки, а у вироку вже фігурує 8000. Проігноровано той факт, що форму, яку знайдено в автомобілі Шкода, згідно показів свідка ОСОБА_21 викрали у дочки, яка на той момент навчалась у поліцейській академії, ця форма літня. В показаннях потерпілих значаться бушлати чорного кольору, а не літня форма. Гвоздодер, який куплений ним 27.12.2019 року, новий та не має жодних слідів використання, відповідно не міг ніде застосовуватись. Твердження суду, що свідок ОСОБА_22 не міг пригадати марку автомобіля, спростовується та підтверджує упередженість тим, що незважаючи на давність ремонту, свідок все ж назвав - Фольксваген або Шкода. Так і з впізнанням його свідком ОСОБА_20 , який бачив його двічі в житті. Було вилучено відеореєстратор, на який записані всі неправомірні дії працівників поліції.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст..187 КК України. Зазначає, що обвинувальний акт складений з грубим порушенням вимог законодавства, передбачених ч. 2, ч. З статті 291 КПК України, містить недостовірні відомості щодо дати реєстрації кримінального провадження, а також підписаний неуповноваженою на це особою. Так, обвинувальний акт складено та підписано старшим слідчим СУ ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_23 та затверджено прокурором прокуратури Хмельницької області ОСОБА_24 21 травня 2020 року. Відповідно до змісту ч. 3 статті 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. В ході ознайомлення із матеріалами кримінального провадження встановлено, що у томі 1, а.с. 86 кримінального провадження міститься постанова заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області - начальника слідчого управління полковника поліції ОСОБА_25 про доручення здійснення досудового розслідування групі слідчих. Так, у резолютивній частині постанови у пункті 1 міститься прийняте рішення про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000584 від 26.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України, групі слідчих та зазначеному перелік слідчих із 17 посадових осіб, у тому числі слідчих СУ ГУНП в Хмельницькій області та слідчих Кам`янець- Подільського РВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області. Серед указаного переліку не містяться відомості про те, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні також доручено старшому слідчому СУ ГУНП в Хмельницькій області капітану поліції ОСОБА_23 . Із указаного процесуального документа слідує, що ОСОБА_23 не є слідчим в розумінні ст. 3 КПК України, немає повноважень на проведення слідчих та процесуальних дій під час досудового розслідування та відповідно не є уповноваженою особою на складання та підписання обвинувального акту. Крім цього, звертає увагу суду на те, що у обвинувальному акті містяться відомості про те, що відомості про кримінальне правопорушення № 0000584 внесені у ЄРДР 16.12.2019 року. Однак указані обставини не відповідають дійсності, оскільки подія кримінального правопорушення мала місце 26.12.2019 року, що підтверджується витягом з ЄРДР. У зв`язку із викладеним, а також враховуючи те, що досудове розслідування стосовно ОСОБА_7 проводилось з порушенням гарантованого права обвинуваченого на захист, неуповноваженою на те особою, а обвинувальний акт не відповідав вимогам КПК України, а також те, що вказані порушення не могли бути усунуті під час підготовчого засідання у кримінальному провадженні та є безумовною підставою повернення обвинувального акту прокуророві, стороною захисту заявлялось клопотання про повернення обвинувального акту органу досудового розслідування на доопрацювання. Звертає увагу на ту обставину, що для впізнання було надано зразки пістолетів, серед яких легко виокремлювався пістолет, що був вилучений у ОСОБА_6 , оскільки у останнього був відсутній магазин для боєприпасів. Решта зразків були споряджені магазинами. Указані дії слідчий вчинив свідомо, оскільки при вилучені пістолета у обвинуваченого ОСОБА_6 , останній був споряджений магазином. З цього слідує, що слідчий умисно свідомо здійснив зазначені дії для більш легкої і «правильної» ідентифікації пістолета під час проведення впізнання. Зазначені дії є прямо заборонені КПК України та тягнуть за собою визнання отриманого за результатами проведення впізнання речей доказів недопустимими. Разом з тим, судом першої інстанції указані обставини також залишені поза увагою, а у вирокові формально зазначено про те, що ці недоліки не могли потягти за собою недопустимість доказу отриманого у такий спосіб. Жоден із потерпілих не вказав на обвинувачених як на тих осіб, які вчинили напад. Зокрема, потерпілі зазначили про те, що під час нападу злочинці вимагали віддати гроші, які потерпілі отримали від продажу свиней. При цьому вказали, що про те, що вони продали свиней не знав ніхто, окрім водія транспортного засобу та особи, яка їх придбала. Такі показання самі по собі виключають можливість ОСОБА_7 та ОСОБА_6 володіти даною інформацією та умисно їхати за грошима з міста Києва.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст..187 КК України. Зазначає, що сторона обвинувачення, як доказ надала протоколи НСРД, а саме протоколи аудіо-відеоконтролю особи. Вважає, що матеріали у вигляді аудіозаписів з камери ІТТ, в якій знаходився ОСОБА_6 є недопустими доказами, адже була провокація легендованої особи в камері ІТТ, що є недопустимими доказами в силу того, що це є фактично проведеним допитом з порушенням конституційних прав та обов`язків людини та громадянина і втручанням в особисте життя ОСОБА_6 . Окрім того, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у ОСОБА_6 був відсутній мотив на вчинення майнового злочину, адже його майнове становище є задовільним, оскільки останній був офіційно працевлаштований і не мав потреби в грошових коштах. В протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.12.2019 не було вказано потерпілою ОСОБА_12 про використання грабіжниками зброї, тобто вищезазначений факт вказує на фальшування доказів. Впізнання зброї відбувалось із явним порушенням вимог ст..229 КПК. Із відеозаписів процесу впізнання було встановлено, що саме із зброї, яка була вилучена у ОСОБА_6 був відсутній магазин, у інших пістолетів він був в наявності, на відеозаписі було виявлено, що спочатку потерпіла взяла кожен пістолет до рук і особливо прискіпливо оглядала рукоять пістолетів, та встановивши, що у одному із них відсутній магазин ствердно вказала, що саме таку зброю вона бачила. До цього часу не зрозуміла доля носіїв інформації із відеокамер зовнішнього спостереження із будинку, де проживав на момент затримання ОСОБА_6 . Як було встановлено під час допиту ОСОБА_6 та свідків, що працівниками поліції було вилучено носії інформації із камер зовнішнього спостереження, проте на даний час доля цих доказів не відома. На момент інкримінованого злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не могли перебувати на території Кам`янець-Подільського району. Разом із тим, при затриманих було вилучено мобільні телефони. Але органом досудового розслідування не було здійснено тимчасовий доступ до речей та документів операторів стільникового зв`язку. Стороною захисту було надано до суду копії накладних про придбання ОСОБА_6 автозапчастин до власного автомобіля. Показання ОСОБА_6 є послідовними та правдивими щодо подій 24.12.2019 року. За умови описаних пошкоджень автомобіль ОСОБА_6 не міг рухатись, та потребував ремонту, і свідки сторони захисту надали послідовні та чіткі свідчення, які не є спростованими стороною обвинувачення.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційних скарг, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони задоволенню не підлягають, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України. Доводи апеляційних скарг, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, в основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілих та свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а також приведені до присяги, відповідно до вимог ст.352 КПК України.

Так, потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснювала, що 26.12.2019 року близько 17 год. разом з донькою ОСОБА_12 та сином ОСОБА_14 дивились телевізор за місцем свого проживання по АДРЕСА_4 . В цей час почули, що хтось потягнув за дверну ручку з зовнішньої сторони. Донька відкрила двері і одразу отримала удар кулаком в обличчя, від якого впала на підлогу. Після чого невідомий чоловік вдарив вже її кулаком в обличчя, внаслідок чого втратила свідомість. Прийшовши в себе, зрозуміла, що сидить на ліжку. Невідомий чоловік приклав їй до лоба пістолет чорного кольору, на якому була чорна цятка, та погрожував його застосувати. Інший чоловік декілька разів вдарив її кийком по ребрам, від чого вона знову втратила свідомість. В ході вказаних дій один з чоловіків повідомив, що це замовне пограбування і наказав віддати грошові кошти в іноземній валюті. Повідомила, що в сумці, яка знаходиться в кімнаті, є близько 8000 грн., які вони одразу ж забрали. Між вказаними коштами знаходилась ще її пенсійна картка, яку вона в подальшому заблокувала. Також, було викрадено 20000 грн., які перебували в старому будинку на тому ж подвір`ї. Її зв`язали в цій же кімнаті, де з нею залишився однин з грабіжників. Інший чоловік водив доньку, тримаючи її за волосся, по всіх кімнатах та подвір`ю, шукаючи грошові кошти. Син в цей час перебував в іншій кімнаті. Закінчивши пошуки цінностей, її, доньку та сина зв`язали та наказали не виходити до ранку на вулицю, оскільки вони зранку прийдуть ще. Через певний період часу їм вдалося розв`язатись. Зрозуміли, що грабіжники викрали три мобільні телефони, які згодом вони знайшли в кінці городу. Бачила чотирьох чоловіків, які були різної тілобудови двоє було худими, двоє гладкішими. Всі чоловіки були в чорному одязі, рукавицях, балаклавах, на черевиках пакети, говорили українською мовою. Один з нападників був в одязі, схожому на поліцейську форму. Додала, що перебувала в неприязних відносинах з сусідом ОСОБА_26 , який неодноразо брав у борг продукти харчування. Ствердила, що бачила в руках одного з грабіжника металеву фомка (шило), яка була на їхньому домогосподарстві, яку в подальшому впізнала.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснювала, що в грудні 2019 року близько 17 год. разом з матір`ю ОСОБА_13 та братом ОСОБА_14 , який перебував в іншій кімнаті, дивились телевізор за місцем свого проживання по АДРЕСА_4 . Почула, що хтось смикнув за ручку вхідних дверей. Відчинивши двері, одразу відчула удар в обличчя, від чого втратила свідомість. Коли прийшла в себе лежала на ліжку обличчям вниз, а невідомі чоловіки в`язали їй руки. Матір в цей час кричала. Із зав`язаними руками її перевернули та двоє чоловіків українською мовою сказали віддати грошові кошти та золото, мотивуючи тим, що це замовне пограбування, оскільки їм відомо про продаж свиней на 11000 грн. Пам`ятає, що до одного з вказаних чоловіків звертались на ім`я « ОСОБА_27 ». Тоді вона взяла сумку матері та віддала з неї близько 7500 грн., між якими ще була пенсійна картка останньої, на що зловмисники сказали, що їм мало. Один із чоловіків взяв руками її за волосся та потягнув по кімнатах, стверджуючи, що її брата вони вже зарізали і погрожуючи добити ще й матір. В момент, коли її за волосся тягнули по кімнатах, шукаючи цінності, бачила свого брата ОСОБА_14 зв`язаного в одній з кімнат. Повідомила, що грошові кошти знаходяться в приміщенні старої хати на подвір`ї. Тоді її за волосся вивели на подвір`я, де на сходах перед входом до будинку стояв ще один чоловік, після чого зайшли до старої хати, де двоє чоловіків, шукаючи грошові цінності, ходили по кімнатах. Дістала з сумки всі грошові кошти та віддала їх грабіжнику. Вийшовши на подвір`я, почули, що до їхнього домогосподарства під`їхав вантажний автомобіль з дровами. Лісник почав гукати хазяїв щоб вивантажити дрова. Однак грабіжник наказав їй мовчати. Згодом їй стало відомо зі слів лісника, що він підійшов до нової хати, в якій горіло світло та запитав в чоловіка, який стояв біля входу чи є власники домоволодіння, на що той російською мовою відповів, що немає. Також водій чув спілкування між чоловіками на подвір`ї домоволодіння російською мовою. Після того як лісник з водієм поїхали, грабіжник, який її тримав за волосся, тричі вдарив її у вухо, від чого вона втратила свідомість. Грабіжники притягнули її до нової хати в кімнату, де знаходилась матір та брат, зв`язали та наказали сиділи так до ранку, бо вони ще прийдуть зранку. Всього чоловіків було п`ятеро, у всіх був одяг чорного кольору, балаклави на голові, чорні рукавиці. Двоє з них були трішки вищими та худішими, інші нижчі та гладкіші. В чоловіка, який водив її по будинкам, був пістолет чорного кольору, який він носив в кишені, і який прикладав їй до голови, погрожуючи та вимагаючи грошових коштів. Також, грабіжники позабирали всі мобільні телефони, які були в будинку. Вважає, що грабіжники сплановано прийшли саме до них, оскільки їм було відомо про отримання ними 11000 грн. за здачу свиней, також вони принесли з собою мотузки, якими їх зв`язували. Ствердила, що не вказала про пістолет в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення через перебування в шоковому стані, в подальшому поступово згадала всі обставини грабежу та повідомила про пістолет.

Потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснював, що в грудні 2019 року у вечірню пору доби дивився телевізор у кімнаті за місцем свого проживання по АДРЕСА_4 . В сусідній кімнаті перебували матір ОСОБА_13 та сестра ОСОБА_12 . Раптово відкрилися двері в кімнату, всередину забігли двоє або троє осіб чоловічої статті, які спіймали його за руки та ноги, одягнули на голову наволочку з подушки та зв`язали мотузкою руки. Декілька разів вдарили його руками та ногами, після чого наказали віддати грошові кошти від продажу свиней та золото, на що він відповів, що коштами розпоряджається його матір. Пістолет до нього не застосовували. Події, які відбувались з матір`ю та сестрою не бачив, однак чув, як в сусідній кімнаті матір кричала, що їй боляче. Грабіжники позабирали всі мобільні телефони, які були в будинку. Оскільки легковим автомобілем до їхнього будинку під`їхати проблематично, припустив, що грабіжники залишили автомобіль в кінці городу та прийшли до будинку пішки.

Показання потерпілих не є суперечливими, узгоджуються між собою; безумовно, вони повідомляють саме про ті обставини, які відбулись саме з ними. Посилання апелянтів на їх неправдивість по суті є перекручуванням їх показань, наданих в ході досудового розслідування і в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснював, що на прохання товариша декілька років тому здійснював заміну радіатора в автомобілі, що мало місце в гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » під м. Київ. На вказану роботу витратив декілька годин впродовж двох днів. Не зміг пригадати марку автомобіля чи зовнішні ознаки автомобіля, за якими його можна було би ідентифікувати. Не зміг впізнати обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, автомобіль якої він ремонтував.

Таким чином, твердження апелянтів і посилання на вказаного свідка, як особу, що підтверджує алібі ОСОБА_6 не заслуговують на увагу.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснював, що ОСОБА_6 впродовж року до події винаймав в нього кімнату в будинку по АДРЕСА_2 . Відомо, що ОСОБА_6 заробляв собі на життя послугами «таксі», а також замірником будівельних об`єктів, користувався автомобілем «Skoda Octavia» на іноземній реєстрації зеленого кольору. Ствердив, що за декілька днів до затримання ОСОБА_6 той здійснював заміну радіатора в автомобілі «Skoda Octavia», оскільки сам його підвозив до гаражного кооперативу, який знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка Київської області, щоб забрати автомобіль, по дорозі також забирали необхідні запчастини в магазині по АДРЕСА_2 . Додав, що дійсно ОСОБА_6 мав в даному магазині персональну знижку та у разі необхідності замовляв запчастини на свої ім`я, а він відповідно забирав. За декілька днів до затримання здавав кімнати ще двом чоловікам ОСОБА_29 з Хмельницької області та ОСОБА_30 з Донецької області. Зі слів ОСОБА_6 відомо, що всі троє планували їхати у Вінницьку область з металошукачем. Також, ствердив, що після обшуку не могли знайти форму поліцейського зразка чорного кольору, яка належала доньці, яка навчалась в поліцейському навчальному закладі, зокрема кепку з шевроном та штани. Не може стверджувати, що особи, які винаймали в нього житло дійсно були там з 26.12.2023 року до моменту затримання.

Отже, вказаний свідок також не підтвердив правову позицію захисту на підтвердження алібі обвинувачених.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України не визнавав, та пояснював, що дійсно винаймав кімнату в будинку АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_21 з сім`єю. Близько місяця до затримання користувався автомобілем «Skoda Octavia» на іноземній реєстрації зеленого кольору. Працював директором будівельної фірми. На прохання спільного знайомого на декілька днів надав житло за місцем свого проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які мешкали в сусідній кімнаті. Близько 05 год. напередодні затримання разом з ОСОБА_7 та водієм на ім`я ОСОБА_31 на автомобілі « ОСОБА_32 » поїхали на «Ставку Гітлера» у Вінницьку область з метою пошуків чогось цінного за допомогою металошукача. ОСОБА_10 в цей час залишився вдома. Провівши там декілька годин та пошкодивши радіатор, змушені були близько 11-12 год. поїхати назад. В м. Київ підвіз ОСОБА_7 з товаришем до метро «Теремки», а сам спочатку поїхав на зустріч зі знайомим, далі заїхав на СТО, де обстежили автомобіль та склали список необхідних запчастин. По дорозі заїхав в магазин «Інтеркар», де придбав частину запчастин. Так як радіатора в наявності не було, то наступного дня знову заїхав туди ж, щоб його забрати. Так як в суботу його автомобіль відремонтували, то ОСОБА_21 на власному автомобілі підвіз його до гаражного кооперативу, щоб забрати авто. В подальшому забрав ОСОБА_7 від товариша та разом поїхали додому. Коли разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 сіли в автомобіль, одразу прибігли озброєні правоохоронці, які завдали їм значних тілесних ушкоджень, прострілили ноги, змусили лежати головою вниз на холодній землі близько шести годин. Припустив, що правоохоронці могли підкинути будь-які необхідні речі під час обшуку автомобіля для фальшування їх вини. Так, вважає, що форму поліцейського зразка, яку вилучили з його автомобіля, могли взяти в дочки ОСОБА_21 , яка в той час навчалась в спеціалізованому навчальному закладі та носила її. Ствердив, що ніколи не їздив на автомобілі «Skoda Octavia» в Хмельницьку область. Припустив, що речі, які знайшли в багажнику автомобіля рукавички, металева фомка, балаклави, мотузки, могли ним використовуватись в професійній будівельній діяльності. Вказав, що автомобіль «Skoda Octavia» був в неналежному технічному стані, щоб здійснювати ним поїздки на далекі дистанції. Автомобільні номери, які вилучили в автомобілі, придбав в знайомого, використував їх, коли здійснював журналістські розслідування.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України не визнавав, та пояснював, що дійсно в кінці грудня 2019 року декілька днів разом зі знайомим ОСОБА_10 ночував за місцем проживання ОСОБА_6 в с. Софіївська Борщагівка Київської області. З ОСОБА_6 раніше ніколи не бачився, лише спілкувався по телефону, однак той погодився на прохання спільного товариша надати йому з ОСОБА_10 житло на деякий час. Напередодні затримання разом з ОСОБА_6 та ще одним чоловіком, якого не пам`ятає, на автомобілі «Skoda Octavia» поїхали до Вінницької області, де ОСОБА_6 хотів пошукати цінності за допомогою металошукача. ОСОБА_10 залишився вдома. Через певний час повернулись назад до м. Київ, де вийшов до метро та поїхав в гості до свого товариша. Ввечері ОСОБА_6 забрав його назад за місцем свого проживання. Вранці наступного дня мав намір поїхати до сім`ї в Черкаську область, тому разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 сіли до автомобіля «Skoda Octavia» і одразу були затримані правоохоронцями. Вважає затримання неправомірним через спричинення їм значних тілесних ушкоджень та вогнепальних поранень ніг. Мобільний телефон «Nokia» та тримач з картками, які вилучили з задньої кишені штанів, були підкинуті працівниками поліції, оскільки всі свої особисті речі зберігав в сумці при собі.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих судом обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.12.2019 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 повідомила, що того ж дня близько 17 год. 30 хв. в с. Брага Кам`янець-Подільського району Хмельницької області п`ятеро невстановлених осіб через незачинені двері проникли до будинку АДРЕСА_4 та, застосувавши фізичну силу заволоділи грошовими коштами в сумі 41000 грн., п`ятьма мобільними телефонами та банківською картою. Того ж дня, до ЄРДР внесено відомості по даному факту з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 187 КК України.

Той факт, що у вказаній заяві відсутнє посилання на погрози пістолетом не спростовують фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених судом. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_33 пояснила це своїм шоковим станом після нападу на неї зловмисників. Таким чином, доводи апелянтів є необґрунтованими.

Крім того, не є суттєвою і є фактичною опискою посилання в обвинувальному стані на те, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені в ЄРДР 16.12.2019 року, хоча події мали місце 26.12.2019 року.

Із постанови про доручення здійснення досудового розслідування групі слідчих від 28.12.2019 року вбачається, що здійснення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 26.12.2019 року за № 0000584, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, було доручено слідчим ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 . Старшим слідчої групи визначено слідчого ОСОБА_23 .

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку старший слідчої групи, крім організаційного має процесуальний статус, який можна визначити як сукупність прав і обов`язків слідчого як учасника кримінального провадження з боку сторони обвинувачення, що є єдиним для всіх слідчих, які регламентовані в т.ч. ч.2 ст.40 КПК України.

Доводи апелянтів про відсутність повноважень на здійснення слідчих дій в рамках даного кримінального провадження у слідчого ОСОБА_23 , який згідно вказаної вище постанови визначений старшим слідчої групи і не вказаний в переліку всіх слідчих є неправомірними, зважаючи на те, що старший слідчої групи автоматично є членом даної слідчої групи і крім того, що він наділений повноваженнями керувати діями інших слідчих, він на рівні з ними також може і здійснювати необхідні слідчі дії. Натомість, дублювати посаду та ПІБ старшого слідчого в кожному пункті постанови про доручення здійснення досудового розслідування групі слідчих немає жодної потреби, про що правильно зазначив суд першої інстанції у вироку.

Процесуальне рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих та старшого групи, які здійснюватимуть досудове розслідування відповідає вимогам ст..110 КПК України.

Із рапорту про отриману інформацію, яку зареєстровано ЄО за №5802 від 26.12.2019 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_14 того ж дня о 19.41 год. повідомив про те, що п`ятеро невстановлених осіб в масках проникли в його будинок АДРЕСА_4 та із застосуванням фізичної сили шляхом нанесення ударів руками по обличчю та тулубу йому, сестрі ОСОБА_12 та матері ОСОБА_13 , зв`язавши руки, погрожуючи фізичною розправою відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 41000 грн., пенсійною банківською картою та п`ятьма мобільними телефонами.

Із протоколу огляду місця події від 26.12.2019 року вбачається, що було оглянуто домогосподарство по АДРЕСА_4 , яке складається з житлового будинку та літньої кухні. В приміщенні коридору літньої кухні було виявлено та вилучено шнурок з синтетичної нитки білого та червоного кольору. Всередині житлового будинку наявні шість кімнат. В кімнаті №3 було виявлено та вилучено мотузку з синтетичного матеріалу, на крайній правій та лівій дверці шафи сліди захисту рук. В кімнаті №4 на вхідних дверях з внутрішньої сторони слід захисту рук, мотузку аналогічну кімнаті №3, на ковровому покритті - численні сліди бурого кольору схожі на кров, зарядний пристрій до телефону. На подвір`ї: на відстані 6,3 м від літньої кухні було виявлено та вилучено предмет, схожий на шило з деревинною ручкою; на відстані 7,1 м предмет схожий на мобільний телефон з чохлом марки «Номі». На прилеглій території до даного господарства на відстані 50м від житлового будинку було виявлено та вилучено мобільні телефони марки «Самсунг» та «Nokia». Також було здійснено та вилучено змиви на марлевий тампон з вхідних дверей житлового будинку, дверних ручок міжкімнатних дверей. Крім того, було проведено огляд мобільного телефону марки «Nokia», яким встановлено наявність трьох смс-повідомлень «Приватбанк» про зняття грошових коштів в сумі по 1000 грн., що мало місце о 21.07.49, 21.07.19, 21.06.59 год. 26.12.2019 року в банкоматі по АДРЕСА_5 .

Із протоколу огляду місця події від 27.12.2019 року вбачається, що було проведено огляд території домогосподарства АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_13 , на земельній ділянці якого на відстані 60м від будинку у чагарнику було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia 5130с-2» червоного кольору у розкомплектованому стані без сім-карти та акумуляторної батареї, на відстані 2 м від якого мобільний телефон марки «Nomi і241+» сіро-чорного кольору.

Із висновку судової товарознавчої експертизи № 23032020_230305 від 06.04.2020 року вбачається, що станом на 26.12.2019 року ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia 301» становила 450 грн., мобільного телефону марки «Samsung GT-E2202» - 746 грн. 50 коп., мобільного телефону марки «Nomi 15510» - 1230 грн. 55 коп., мобільного телефону марки «Nomi і241+» - 874 грн. 80 коп, мобільного телефону марки «Nokia 5130» - 1010 грн. 88 коп., мобільного телефону марки «Nokia S830» - 339 грн. 55 коп.

Із висновку судово-медичної експертизи №463 від 08.01.2020 року вбачається, що в потерпілої ОСОБА_13 наявні тілесні ушкодження середньої тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня, у вигляді перелому 6-го ребра, синця на лівій задньо-боковій поверхні грудної клітини, що могли утворитись внаслідок ударів тупими твердими предметами, легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, 5-ти синців в області спинки носа з розповсюдженням на верхні і нижні повіка та підочні ділянки обох очей, ліву і праву щоки, область тіла нижньої щелепи зліва і справа, праву вилицю, область лівої бокової поверхні шиї, що могли утворитись внаслідок ударів тупими твердими предметами, 5-ти синців на тильних поверхнях лівої та правої кистей, в області нижнього краю правої лопатки, на задній поверхні верхньої та нижньої третин правого плеча та на фоні синця в області тіла нижньої щелепи справа 3-х поверхневих ранок. Всі перераховані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок ударів тупими твердими предметами за умов і в термін, вказаних в обставинах справи, тобто 26.12.2019 року.

Із висновку судово-медичної експертизи №464 від 02.01.2020 року вбачається, що в потерпілої ОСОБА_12 виявлено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді синця в області спинки носа з розповсюдженням на верхні і нижні повіка та підочну ділянку лівого ока, ліву вилицю, ліву щоку, тіло нижньої щелепи зліва, верхні відділи передньо-бокової поверхні шиї зліва, посттравматичного середнього отиту, легкі тілесні ушкодження у вигляді 4-ох синців в тім`яній ділянці справа, на задній поверхні верхньої та середньої третин лівого передпліччя, на передній верхньої та середньої третин лівого стегна, 3-х саден на фоні синця кута нижньої щелепи зліва, в області кінчика носа, лівої щоки, що могли утворитись внаслідок ударів тупими твердими предметами. Тілесне ушкодження у вигляді синця на передньо-боковій поверхні верхньої третини шиї могло утворитись внаслідок дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуюючою поверхнею, можливо пальця руки при стисканні. Всі перераховані тілесні ушкодження в ОСОБА_12 могли утворитись за умов і в термін, вказаний в обставинах справи, тобто 26.12.2019 року.

Із висновку судово-медичної експертизи №462 від 31.12.2019 року вбачається, що в потерпілого ОСОБА_14 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді 4-ох синців на тім`яній ділянці зліва на межі з лівою завушною ділянкою, на зовнішній поверхні верхньої третини лівого плеча, на задній поверхні верхньої і нижньої третин лівого плечового суглобу, забою грудної клітки, які могли утворитись внаслідок ударів тупими твердими предметами та синця на передньо-зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, що могло утворитись внаслідок удару тупим твердим предметом з продовгуватою травмуючою поверхнею. Всі перераховані тілесні ушкодження в ОСОБА_14 могли утворитись за умов і в термін, вказаний в обставинах справи, тобто 26.12.2019 року.

Із виписки по банківській карті АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_13 вбачається, що зафіксовано зняття готівки в сумі 3000 грн., трьома трансакціями по 1000 грн., що мало місце в банкоматі біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по вул. Хмельницького, 21 в м. Дунаївці 26.12.2019 р.

Із протоколу тимчасового доступу до речей і документів, протоколу огляду документів від 28.04.2020 року вбачається, що було оглянуто фотознімки з камери банкомату «Приватбанк» № «САНМ3228» від 08.02.2019 року, на яких зафіксовано невстановлену особу, одягнену в кепку та балаклаву, яка здійснює зняття грошових коштів в період часу з 20 год. 06 хв. 24 сек. по 20 год. 08 хв. 26 сек 26.12.2019 р.

Із рапорту начальнику ОПВ УКР ГУНП в Хмельницької області ОСОБА_51 від 28.01.2020 року на виконання доручення, дані якого було в подальшому оглянуто протоколом огляду документів від 29.12.2019 року вбачається, що 26.12.2019 року о 21 год. 15 хв. (час по камері відеоспостереження, в дійсності о 20 год. 06 хв.) чоловік з прикритим обличчям та в кашкеті здійснює операцію по зняттю коштів з банкомату по АДРЕСА_5 , після чого йде в напрямку дороги. Під час аналізу інформаційної підсистеми «Гарпун» «Інформаційний портал НПУ» було встановлено автомобіль марки «Skoda Octavia» на іноземній реєстрації НОМЕР_19 чорного кольору, на якому пересувались особи причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Так, 25.12.2019 року з 14. год. 47 хв. даний автомобіль перебуває в м. Київ. 26.12.2019 року о 04 год. 40 хв. починає рух в напрямку м. Житомир, фіксується камерами відеоспостереження на автодорозі «Київ Житомир», траса М-06, минаючи с. Любимівка, Березівка, Небелиця. 26.12.2019 року о 11 год. 20 хв. фіксується в м. Дунаївці Хмельницької області, о 23 год. 29 хв. фіксується в смт. Летичів Хмельницької області в напрямку м. Вінниця, 27.12.2019 року о 02 год. 37 хв. на трасі М-06 «Київ Житомир» в напрямку м. Київ. На відеозаписах з камери відеоспостереження, розташованої на бетонній опорі на мості через річку Тернава по АДРЕСА_6 , на яких зафіксовано рух автомобіль марки «Skoda Octavia» на іноземній реєстрації НОМЕР_19 , що мало місце 26.12.2019 року о 19 год. 56 хв. зі сторони м. Кам`янця-Подільського в сторону центру м. Дунаївці.

Із протоколу обшуку від 28.12.2019 року вбачається, що в період часу з 15 год. 57 хв. до 17 год. 19 хв. по АДРЕСА_2 , в присутності ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_52 , понятих ОСОБА_53 та ОСОБА_54 , було здійснено обшук автомобіля марки «Skoda Octavia» на іноземній реєстрації НОМЕР_19 темно-зеленого кольору, в салоні якого на даху виявлено та вилучено чорну балаклаву, два магазини до пістолетів (в одному 8 бойових набоїв, в іншому 9), предмет схожий на пістолет «Форт 14 ТП» 9х18мм, маркировка НОМЕР_1 , при перевірці затвору в ньому набоїв не виявлено, рукавиці робітничі з робочою поверхнею в синю крапочку, ганчірку, запальничку, в бардачку автомобіля ксерокопії документів (паспорт на ім`я ОСОБА_55 , акти виконаних робіт, звіт використаних коштів, договір на надання послуг), страховий поліс серії АМ №9231133 з додатком, стартовий пакет «Водафон» № НОМЕР_20 , на передньому водійському сидінні пару шкіряних рукавичок, в передній правій дверці ніж в чохлі з плямами бурого кольору, пару рукавичок, в багажнику в сумці мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_21 , купюру номіналом 100 оманських реалів, в рюкзаку, який зі слів ОСОБА_6 належить йому, в передньому кармані дві радіостанції, пару робітничих рукавиць, поліетиленове упакування з 8-ми набоями калібру 30,06мм, в багажнику кувалду металеву з дерев`яною ручкою, дерев`яну биту, металевий гвоздодір, комплект чорної форми, дві бейсболки з шевронами Нацполіції, комплект чорної форми, дві пари чорних рукавиць тряпчаних та шкіряних, чорну балаклаву, сіру шапку, чорні штани, чоловічий светр сірого кольору з написом «Super Star», сині штани, чоловічий светр. Під обшивкою в багажнику автомобіля пару номерних знаків № НОМЕР_22 . Також, було здійснено змиви з керма, коробки передач, внутрішньої ручки водійських дверцят автомобіля. Всі виявлені речі разом з автомобілем було вилучено. Вилучені речі було оглянуто згідно даних протоколів огляду від 23.01.2020 року, 27.01.2020 року, 03.02.2020 року (т. 7 а.с. 215-217, 221-233, 237-246, 250, т. 9 а.с. 174, 185, 218-221, 224, 228).

Із протоколу огляду та затримання транспорту №210 від 28.12.2019 року вбачається, що було оглянуто автомобіль марки «Skoda Octavia» на іноземній реєстрації НОМЕР_19 .

Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.12.2019 року, вбачається, що о 11 год. 30 хв. було затримано ОСОБА_6 , як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Із протоколу обшуку особи, затриманої за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення від 28.12.2019 року вбачається, що в період часу з 18 год. 28 хв. до 18 год. 40 хв. в присутності захисника ОСОБА_52 , понятих ОСОБА_56 та ОСОБА_54 було проведено обшук затриманого ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 7» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_23 з сім картою мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_24 , сумку чорного кольору, бланк для посвідчення, чоловічий годинник марки «Франк Мюлер», грошові кошти в сумі 3400 грн., 2 купюри номіналом по 500 грн., 12 купюр номіналом по 200 грн., грошові кошти в сумі 230 грн., купюрами номіналом 200 грн., 20 грн., 10 грн., посвідчення журналіста на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_25 , посвідчення ІПУА № НОМЕР_26 на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Skoda Octavia» серії № НОМЕР_27 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 , сім-карту мобільного оператора «Водафон», клубну карту «Укравто», банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_28 , банківську карту «Універсал Банк» № НОМЕР_29 , посвідчення «Інтегралбанку» № НОМЕР_30 на ім`я ОСОБА_57 , два аркуші паперу з чорновими записами.

Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.12.2019 року вбачається, що о 11 год. 30 хв. було затримано ОСОБА_7 як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Із протоколу обшуку особи, затриманої за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення від 28.12.2019 року (т. 8 а.с. 32-35) вбачається, що того ж дня в період часу з 17 год. 51 хв. до 18 год. 13 хв. в присутності захисника ОСОБА_52 , понятих ОСОБА_56 та ОСОБА_54 було проведено обшук затриманого ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено: з кишені куртки - мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_12 , з іншої кишені куртки - мобільний телефон невідомої марки ІМЕІ: НОМЕР_31 з сім-картою № НОМЕР_32 , з кишені штанів - тримач для карток, в якому знаходиться картка «Приватбанк» № НОМЕР_33 та карта «АЗС», з сумки через плече чорного кольору - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , картка платника податків на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , чорнові записи на аркушах паперу, грошові кошти в сумі 5600 грн., 2, купюри по 500 грн., 19 купюр - 200 грн., 2 купюри 100 грн., 2 купюри по 50 грн., 1 долар США, 200 російських рублів, розкладний ніж. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 повідомляв про те, що телефон «Nokia» та тримач з картками йому не належить. Вилучені речі було оглянуто згідно даних протоколів огляду від 08.01.2020 року, 26.03.2020 року (т. 8 а.с. 44, 55, 57-58, 61-75, 79-78, 83, 26-31, 32-49).

Із протоколу огляду від 26.03.2020 року вбачається, що було оглянуто вилучений під час затримання ОСОБА_7 мобільний телефон марки «NOКІА» моделі «S830», ІМЕІ « НОМЕР_12 » чорного кольору, та встановлено наявність вхідних, вихідних та пропущених дзвінків за період часу з 14.05.2017 року по 27.07.2017 року, серед яких наявні з`єднання з абонентським номером НОМЕР_7 , яким користувалась матір потерпілого ОСОБА_14 потерпіла ОСОБА_13 .

Суд дав правильну оцінку протоколам обшуку затриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Так, у ч.3 ст.208 КПК України вказується: «Уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч.7 ст.223 і статтею 236 цього Кодексу».

Для з`ясування мети та підстав обшуку особи у випадку затримання важливою є позиція ККС ВС, який у постанові від 14.03.2023 у справі № 135/638/21, надаючи правову оцінку законності обшуку особи, зазначив зокрема наступне: «Колегія суддів зазначає, що особистий обшук є складовою процесу затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку. Затримання в порядку статей 207 або 208 КПК України, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією. Оскільки закон надає органам правопорядку повноваження за певних умов проводити затримання без попереднього судового дозволу, це означає, що законодавець визнає непередбачуваність обставин, які зумовлюють таке затримання». ВС вкотре у цьому рішенні підкреслив відсутність необхідності отримувати ухвалу слідчого судді для обшуку особи у випадках її затримання. Слід взяти до уваги, що особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу, що є логічним і справедливим.

Твердження ОСОБА_7 про недопустимість протоколу обшуку особи, затриманої за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення від 28.12.2019 року як доказу з огляду на неправомірність його затримання та підкидання правоохоронцями мобільного телефону та тримача з картками до кишень спростовані матеріалами відеофіксації протоколу, при перегляді якого судом зафіксовано спочатку роз`яснення працівниками поліції прав ОСОБА_7 , після чого запропоновано йому видати майно, здобуте злочинним шляхом, на що він відповів, що такого не має, після чого працівником поліції під час обстеження зовнішнього одягу обвинуваченого з кишені куртки було вилучено мобільний телефон марки «Nokia» ІМЕІ: НОМЕР_12 , який перебував у вимкненому стані. В свою чергу ОСОБА_7 зауважував про те, що вказаний телефон та тримач йому було підкинуто, коли він лежав на землі в момент затримання. Однак на питання слідчого, чому ж він не повідомив раніше про підкидання вказаного майна, ОСОБА_7 не зміг надати чітку відповідь, говорячи, що не бачив та не чув як його підкидали. Суд правильно надав оцінку доводам ОСОБА_7 з огляду на те, що останній почав пояснювати про підкидання телефону та тримача лише після їх вилучення, стверджуючи про здійснення такого підкидання ще задовго до складання протоколу, а саме в момент перебування в лежачому стані на землі. При цьому, жодним чином не повідомляючи про такі дії правоохоронців в сам момент підкидання майна. Судом було також враховано і факт постійного перебування захисника з ним, якому ОСОБА_7 також міг повідомити про це, а також те, що мобільний телефон та тримач з картками були виявлені та вилучені з різних місць кишені куртки та штанів. Тому, судом правильно не знайдено підстав для визнання вказаного доказу недопустимим.

Із протоколу обшуку особи, затриманої за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення від 28.12.2019 року вбачається, що в ОСОБА_7 було виявлено та вилучено, зокрема мобільний телефон марки «NOКІА» моделі «S830», ІМЕІ « НОМЕР_12 » чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_14 . враховуючи дані протоколу огляду від 26.03.2020 року, яким зафіксовані неодноразові з`єднання з абонентським номером НОМЕР_7 , яким користувалась матір потерпілого ОСОБА_14 потерпіла ОСОБА_13 . При цьому, твердження ОСОБА_7 як в суді першої інстанції так і в зазначеному протоколі про те, що вказаний телефон йому не належить і його підкинули працівники поліції є способом уникнення відповідальності за скоєний злочин, оскільки на день затримання в правоохоронців не могло бути жодних даних щодо зниклого в потерпілого мобільного телефону номер ІМЕІ, моделі, тощо, оскільки потерпілий ОСОБА_14 не долучив до матеріалів кримінального провадження упакування, специфікацію чи чеки на придбання викраденого мобільного телефону, про що суд правильно зазначив у вироку, тому доводи апелянтів є необґрунтованими.

Процесуальних порушень при проведенні вказаних процесуальних дій встановлено не було, право на захист було дотримано.

За таких підстав доводи апелянтів щодо фальсифікації особистого обшуку не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта про відсутність в ОСОБА_6 мотиву на вчинення майнового злочину, зважаючи на його задовільне майнове становище, наявність офіційної роботи і відсутність потреби в грошових коштах, не може слугувати для суду доказом невинуватості останнього, оскільки причинами вчинення кримінальних правопорушень можуть бути соціальні явища різного рівня, суб`єктивне ставлення до яких є індивідуальним для кожної особи. Особи вчиняють злочини незалежно від свого наявного майнового стану, маючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення.

Наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не спростовує висновків суду.

Із протоколу відібрання зразків для проведення експертизи від 03.01.2020 року вбачається, що підтверджено відібрання в обвинуваченого ОСОБА_7 зразка крові, яка згідно даних висновку судово-імунологічної експертизи № 37 від 22.01.2020 року (т. 8 а.с. 165-166) відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Із протоколу відібрання зразків для проведення експертизи від 15.01.2020 року вбачається, що підтверджено примусове відібрання зразків букального епітелію в обвинуваченого ОСОБА_6 , який відмовився добровільно надавати вказані зразки згідно протоколу відмови надати зразки для експертизи від 03.01.2020 року (т. 8 а.с. 170).

Із протоколів отримання зразків для проведення експертизи від 04.02.2020 року вбачається, що підтверджено добровільне отримання зразків букального епітелію в потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Із висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 289 від 15.04.2020 року вбачається, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на ножі та чохлі, в якому він знаходився, вилучених з автомобіля, збігаються між собою та генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Генетичні ознаки слідів крові людини виявлених на поверхні шматків мотузки, вилученої з місця події, збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Із протоколу огляду місця події від 28.12.2019 року вбачається, що в період часу з 14 год. 08 хв. до 14 год. 56 хв. було проведено огляд за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 - домоволодіння АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено ноутбук марки «HP» з зарядним пристроєм, 2 халати білого кольору, предмет ззовні схожий на автомат «АК-47», чорнові записи та копії документів, блокнот, банківські картки, зв`язку ключів, наволочку, футболку чоловічу, 20 пар окуляр, бронижелет чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia 3610», дві пари чоловічого взуття, відео реєстратор, номерні знаки НОМЕР_34 , ІІ 0001МІ, саморіз, розвідний ключ, пристрій для виймання скла, сім чоловічих кофт, п`ять чоловічих сорочок, футболка коричневого кольору, чоловічі теніски чорного та блакитного кольору, чоловіча футболка чорного кольору, двоє чоловічих спортивних штанів, двоє чоловічих джинсів, чоловічу жилетку, двоє чоловічих брюк, дві чоловічих куртки, два чоловічих піджака, чоловічу дублянку, чоловічі штани класичні, дві краватки, квитанцію ТОВ «Нова пошта», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_35 , чорновий запис, посвідчення коменданта ПП «Мажор 2» на ім`я ОСОБА_6 , ДВД-диск з написом «Акорд кримінальна справа» №442/Ї7570/17, ключ до автомобіля.

Із висновку судової експертизи вогнепальної зброї № 3.1-0028:20 від 11.02.2020 року вбачається, що вилучені під час обшуку автомобіля марки «Skoda», р.н. НОМЕР_36 , вісім патронів є боєприпасами до нарізної мисливської вогнепальної зброї, калібру 30-06 Springfield (7,62х63мм) з кулями Core-Lokt Soft Point, виробництва компанії «Remington» США, до гвинтівок Winchester моделей 70-Standart, Remington моделей 742 Woodmaster, Ruger мод. 77 та інших гвинтівок калібру 30-06 Springfield. Придатні для стрільби.

Із протоколу огляду документів від 05.02.2020 року, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04.02.3030 року вбачається, що проведено огляд відеозаписів з відеокамер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по вул. Богдана Хмельницького, 21 в м. Дунаївці Хмельницької області, що мало місце 26.12.2019 року, на яких зафіксовано, що о 21 год. 18 хв. особа чоловічої статі в кепці прямує зі сторони магазину «Наш край» в сторону проїзної частини, о 21.18.10 год. направляється переходити дану частину та зникає з поля зору. О 21.15.33 хв. вказана особа чоловічої статі прямує до банкомату АТ КБ «Приватбанк», що знаходиться поруч з магазином «Наш край». З 21.15.37 год. по 21.17.46 год. особа чоловічої статі проводить операцію по зняттю готівки в банкоматі, після чого йде в сторону проїзної частини. Видно, що в особи чоловічої статі на руках рукавиці, на голові кепка, обличчя не видно ймовірно балаклава.

Із протоколу пред`явлення до впізнання від 04.02.2020 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 впізнала чоловічу куртку чорного кольору, ззовні схожу до форми поліції, в яку був одягнутий один зі грабіжників та яку вона чітко бачила зблизька, так як хапалась за неї руками. Вказану куртку було також вилучено під час обшуку автомобіля «Skoda Octavia». При цьому, твердження про підкидання форми поліцейського зразка, яка зникла в доньки свідка ОСОБА_21 під час проведення огляду домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_6 , до автомобіля «Skoda Octavia», суд правильно визнав надуманими, зважаючи на пояснення самого свідка ОСОБА_21 , який під час допиту вказував про зникнення в доньки штанів та кепки з шевроном Нацполіції, натомість в автомобілі було вилучено дві кепки з шевроном Нацполіції та комплект форми куртки та штанів чорного кольору, а сама потерпіла впізнавала саме куртку.

Із протоколів пред`явлення речей для впізнання від 19.02.2020 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 та потерпіла ОСОБА_12 впізнали пістолет «Форт 14ТП 9Х18», який було вилучено під час обшуку автомобіля марки «Skoda», р.н. НОМЕР_36 , за характерною ознакою дула ствола - кругла плоска деталь нижче отвору дула, характерний виступ, на дужці біля курка мілкі насічки, видовжений ствол; той факт, що вказаний пістолет був без магазину (зарядного пристрою) не спростовує процесуальну якість вказаної слідчої дії, вказаний протокол відповідає вимогам ст..231 КПК України; потерпіла чітко вказала на ознаки пістолета, за якими вона його впізнала.

Вказані слідчі дії проведені відповідно до вимог ст..229 КПК України, що не спростовано апелянтами.

Із протоколу огляду документів (фотознімків з камери банкомату «Приватбанк») від 08.02.2019 року та протоколом огляду місця події від 26.12.2019 року вбачається, що було оглянуто вхідні смс-повідомлення мобільного телефону потерпілої ОСОБА_13 , було зафіксовано факт зняття грошових коштів трьома трансакціями по 1000 грн. кожна з банківської карти потерпілої ОСОБА_13 особою чоловічої статті в балаклаві на обличчя, що мало місце 26.12.2019 року в період з 20.06 год. до 20.08 год. в банкоматі «Приватбанк» по АДРЕСА_5 .

Із протоколу №384т/121/14-2019 про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій від 31.01.2020 року вбачається, що встановлено здійснення аудіо- та відеоконтролю особи в приміщенні ІТТ АДРЕСА_7 щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якого останній розказує співкамернику, що всього грабіжників було четверо, сам грабіж зайняв близько 20 хвилин, він «стояв на шарах і до потерпілих пальцем не торкнувся», жалкував про те, що був учасником грабежу і не розумів, чому на це погодився.

Із даних протоколу №382т/121/14-2019 про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій від 31.01.2020 року вбачається, що встановлено здійснення аудіо- та відеоконтролю особи в приміщенні ІТТ АДРЕСА_7 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , в ході якого останній відповідає на запитання співкамерника, що був третім учасником грабежу та вказує на необхідність оплатити суму позову, розміром 42500 грн., потерпілим.

Твердження апелянтів про недопустимість вказаних вище протоколів як доказів з причин наявності провокації легендованої особи в камері ІТТ, ненадання обвинуваченим права на захист, не роз`яснення їм прав, не попередження про здійснення таких заходів щодо них, можливість монтування даних записів, не здійснення фонографічної експертизи для підтвердження голосу саме обвинуваченим, суд правильно визнав безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 260 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування. Тобто, суть аудіо- та відео контролю особи і полягає у втручанні в її приватне спілкування без її відома, тому будь-які повідомлення про здійснення щодо неї таких заходів, роз`яснення прав чи залучення адвокатів одразу знівельовує проведення вказаної негласної слідчої дії як такої і повністю позбавляє можливості отримати будь-який результат за її наслідками. Призначення в подальшому експертиз для підтвердження належності голосу саме обвинуваченим, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, оскільки вказані дані здобуті на підставі ухвали слідчих суддів із зазначенням точного місця, часу, особи щодо якої будуть здійснюватись такі заходи, і тому будь-якого підтвердження шляхом проведення експертиз не потребують.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду і зазначає наступне.

Аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування (ст. 260 КПК).

Зі змісту положень статей 40, 41 КПК убачається, що співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого, якщо проведення негласних слідчих (розшукових) дій йому доручено слідчим, а згідно з ч. 6 ст. 246 цього Кодексу проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції.

У тому разі, коли аудіо-, відеоконтроль особи в місцях несвободи не супроводжується внутрішньокамерною розробкою і спілкування підозрюваного відбувається не з працівником оперативного підрозділу, який діє під прикриттям (або ж його конфіденційним співробітником), а з такими самими ув`язненими, то у апелянтів немає підстав стверджувати про недопустимість доказів. Тобто, отримані докази є допустимими, тому що:

- у матеріалах кримінального провадження немає відомостей про те, що під час аудіо-, відеоконтролю підозрюваних в умовах ІТТ з ним розмовляв працівник правоохоронного органу під прикриттям;

- відсутні дані щодо залучення до проведення аудіо-, відеоконтролю особи «інших осіб» у порядку ст. 275 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За приписами ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Зокрема, це прямо випливає зі змісту ч.3 ст.89 КПК України. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч.2 ст.92 КПК України)

У відповідності до частини першої статті 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження і не може покладатися на суд, оскільки він, як зазначено у частині шостій статті 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, доводи апелянтів щодо не дослідження в судовому засіданні відеозапису відео реєстратора (щодо фіксування затримання обвинувачених) з огляду на те, що цей запис не був наданий стороною обвинувачення і відсутні відомості щодо такого вилучення. Посилання на пояснення свідка ОСОБА_58 , який не є очевидцем цього, не заслуговують на увагу.

Твердження ОСОБА_6 про те, що майно, яке було вилучене під час обшуку автомобіля «Skoda Octavia», зокрема рукавиці, мотузки, балаклави, полімерні стяжки, металева фомка, використовувалось ним в своїй професійній діяльності по будівництву є занадто суперечливими у співвідношенні з тим, що аналогічні речі застосовувались при вчиненні інкримінованого саме йому злочину, що мав місце в переддень обшуку.

Доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що в день вчинення злочину взагалі не перебували в Хмельницькій області і їздили на автомобілі марки «Skoda Octavia» лише в межах Вінницької області перевірені і спростовані даними виконаного доручення про надання інформації від 24.01.2020 року, які були оглянуті згідно протоколу огляду документів (відеозаписів з камери відеоспостереження, розташованої на бетонній опорі, яка знаходиться на мості через річку Тернава, що по АДРЕСА_6 ) від 29.12.2019 року, якими зафіксовано рух автомобіля марки «Skoda Octavia», номер іноземної реєстрації НОМЕР_37 , 25.12.2019 року з 14.47 год. до 26.12.2019 року в м. Київ, 26.12.2019 року о 04.48 год. даний автомобіль залишає межі м. Київ, о 11.20, 11.22, 11.27, 11.32 год. пересувається в м. Дунаївці Хмельницької області, о 19.56 год. рухається на мості через р. Тернава зі сторони м. Кам`янець-Подільського в сторону м. Дунаївці, о 23.29 год. фіксується в смт. Летичів Хмельницької області, 27.12.2019 року о 02.37 год. фіксується на трасі «М-06» в напрямку м. Київ. На даних відеозаписах чітко видно марку автомобіля та його номер, що повністю відповідає марці та номеру автомобіля, яким користувався обвинувачений ОСОБА_6 на момент вчинення злочину та в якому було затримано обох обвинувачених невдовзі. Вказані дані зафіксовані Інформаційною підсистемою «Гарпун», якою використовується фото- і відеоінформація, отримана з технічних засобів і технічних приладів, що мають функції фото- і відео фіксації (запису), закріплених поліцією на службових ТЗ, монтованих/розміщених по зовнішньому периметру доріг і будівель, а також інформація, отримана з автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Вказане свідчить про неможливість будь-якого монтування записів, оскільки дані беруться з безперервних автоматичних джерел фіксації.

Отже, така правова позиція належним чином перевірена судом.

Надання обвинуваченим ОСОБА_6 копій накладних № UAUJ_190119574 від 26.12.2019 року та № UAUJ_190120116 від 27.12.2019 року, виданих ТОВ «Inter Cars Ukraine», на ім`я одержувача ФОП ОСОБА_6 на купівлю запчастин до автомобіля, в тому числі радіатора, - на думку колегії суддів не може слугувати належним та допустимим доказом, який підтверджує місце перебування обвинуваченого ОСОБА_6 на території Київської області в час вчинення інкримінованого злочину.

Витребування вказаних накладних адвокатським запитом по спливу трьох років після події, допит свідка ОСОБА_28 , який не може згадати дату надання послуг та безпосередньо автомобіль, допит свідка ОСОБА_21 , який чітко вказав, що сам забирав з магазину необхідні запчастини, які замовляв по телефону на свою персональну знижку обвинувачений ОСОБА_6 , ставить під сумнів належність та достовірність цих даних.

Отже, вказані досліджені судом докази, спростовують доводи апелянтів щодо непричетності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до вказаного злочину.

Одночасно, суд правильно вважав, що всі докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими діяння, інкримінованого їм стороною обвинувачення.

Суд дав правильну юридичну оцінку діям обвинувачених, та правильно встановив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення.

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме те, що ним вчинено напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), який вчинено за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в житло, за наведених у вироку обставин ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст.91 КПК України та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених судом, яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, зокрема за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за місцем ув`язнення ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» характеризується посередньо, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, особу винного ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, за місцем ув`язнення ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» характеризується посередньо, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченим покарання у межах, передбачених санкцією ч.3 ст.187 КК України. Колегія суддів вважає, що призначене покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_6 щодо виключення із вступної частини вироку даних про його судимість за вироком Шевченківського районного суду м.Київ від 30.03.2099 року за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Як вбачається із вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2021 року злочин, передбачений ч.3 ст.289 КК України, був вчинений 12 березня 2017 року.

Відповідно до вимог п.8 ст.89 КК України особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом 6 років з дня відбуття покарання не вчинять нового кримінального правопорушення визнаються такими, що не мають судимості.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.187 КК України та ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали, а обвинуваченими з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: