ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/998/24 Справа № 235/3154/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2024 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000339 від 03 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2024 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красноармійськ Донецької області, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, розлученої, має неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. Згідно ст.75 КК України засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки передбачені ст.76 КК України. Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Згідно вироку суду, обвинувачена ОСОБА_9 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, із подальшими змінами та доповненнями, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», Наказу МОЗ України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, вчинила незаконні операції з наркотичними засобами за таких обставин.

03.11.2023, приблизно о 11:00 годині, більш точного часу дізнанням та судом не встановлено, обвинувачена ОСОБА_9 , проходячи по АДРЕСА_3 , під деревом розташованим за географічними координатами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , знайшла на землі згорток, в якому знаходилась раніше їй відома кристалічна речовина 0,2454г, яка містить наркотичний засіб метадон, масою 0,1401г.

В цей момент, у обвинуваченої ОСОБА_9 , виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання зазначеного наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, обвинувачена ОСОБА_9 діючи умисно, обернула у своє володіння зазначений згорток з метадоном шляхом привласнення знайденого, чим здійснила його придбання, та поклала його у внутрішню кишеню одягненої на ній кофти, тим самим почала зберігати його при собі.

03.11.2023 року приблизно о 12:20 годині, обвинувачена ОСОБА_9 , яка зберігала при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, була зупинена працівниками поліції Покровського РУП ГУНП в Донецькій області поблизу будинку АДРЕСА_3 , а саме за географічними координатами 48.2986380, 37.1984112, з метою перевірки документів, на підставі Постанови КМУ «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» №1456 від 29.12.2021, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12 травня 2015 року, ст.15 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час проведення вищевказаних заходів, обвинувачена ОСОБА_9 повідомила, що незаконно зберігає при собі, а саме у внутрішній кишені, одягненої на ній кофти, згорток з наркотичним засобом метадоном, який вона незаконно придбала та зберігала для подальшого особистого вживання, без мети збуту. На підставі отриманої інформації на місце події було викликана слідчо-оперативна група Покровського РУП ГУНП в Донецькій області.

03.11.2023, у період часу з 13.21 год. до 13.27 год., в ході проведення дізнавачем Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_11 . огляду місця події, ОСОБА_9 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , видала для проведення огляду згорток з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадоном, масою 0,2454г., (маса метадону складає 0,1401г), який ОСОБА_9 умисно, незаконно придбала та зберігала з метою особистого вживання, без мети збуту.

На вказаний вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу в якій не оспорюючи кваліфікацію дій та обґрунтованість засудження ОСОБА_9 вважає, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що ч. 3 ст.61 КК України містить заборону щодо призначення покарання у виді обмеження волі до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. Втім, при призначенні покарання ОСОБА_9 вказаних вимог кримінального законодавства суд першої інстанції не дотримався. Вказує, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому виповнилося лише повних 12 років. Вважає, що за таких обставин суд незаконно призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі. Вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_9 у виді обмеження волі, суд застосував закон, який не підлягав застосуванню, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та відповідно є підставою для зміни судового рішення. Вказує, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченої суд дійшов обґрунтованого висновку, що її виправлення та перевиховання можливе в умовах, не пов`язаних з позбавленням волі. Вважає, що покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі санкції, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначення покарання призначити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 17 000 гривень. В іншій частині вирок залишити без змін.

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його ухвалення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо дотримуючись вимог ст. ст. 370, 374 КПК України.

В силу вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Дотримання вимог ст. 65 КК України з приводу загальних засад призначення покарання необхідно, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального проступку, за ч.1 ст.309 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2024 року ОСОБА_9 визнано винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. Згідно ст.75 КК України засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на неї обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому виповнилося лише повних 12 років, що підтверджується копією свідоцтва про народження доданого до матеріалів кримінального провадження. (т.1 а.с.39)

Як вірно вказує прокурор у своїй апеляційній скарзі, вказані обставини унеможливлюють призначення ОСОБА_9 покарання у вигляді обмеження волі за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Таким чином, оскаржуваний вирок суду підлягає зміні в частині призначеного судом покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, апеляційний суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 61, ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, бо через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про його особу та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 05.03.2019 року у КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ у м. Покровську» з приводу синдрому залежності від поєднаного вживання опіатів та психостимуляторів, за місцем проживання характеризується посередньо, не заміжня, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання судом першої і апеляційної інстанції визнає перебувала в стані викликаному вживанням наркотичних засобів.

Колегія суддів вважає, необхідним призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_9 в межах санкції за ч.1 ст.309 КК України найменні обтяжливе покарання, яке передбачене, а саме покарання у вигляді штрафу.

Призначаючи покарання, апеляційний суд зазначає, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 617/775/20 зміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого.

Призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у виді обмеження чи позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК не є: «застосуванням більш суворого покарання» в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК; «неправильним звільненням від відбування покарання» в розумінні п. 4 ч. 1 ст.420 КПК; «іншим погіршенням становища обвинуваченого» в розумінні ч. 2 ст. 404 і ч. 1 ст. 421 цього Кодексу.

У зв`язку із чим вказані вище обставини, з огляду на приписи ст. 420 КПК не вимагають скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної прокурора та вважає вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2024 року підлягає зміні в частині призначення обвинуваченій покарання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2024 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000339 від 03 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ч.1 ст.309 КК України в частині призначення покарання змінити.

Вважати засудженою ОСОБА_9 , за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді