ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2055/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/159/24 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 27 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №000315 від 04 травня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 вважає, що висновки викладені в оскаржуваній ухвалі, об`єктивно не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судом було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що висновки викладені в оскаржуваній ухвалі щодо обґрунтованості повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не відповідають дослідженим під час судового розгляду доказам.

Вважає, що матеріали долучені прокурором до заперечень на скаргу про повідомлення про підозру, з огляду на їх зміст, об`єктивно не є доказами, котрі доводять існування складу інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, чим відповідно спростовується обґрунтованість повідомленої підозри.

Апелянт вказує, що слідчий суддя не надав оцінку доказам сторони захисту, котрі спростовують причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину, а також, всупереч вимогам ч.1 ст.94 КПК України, не здійснив оцінку обґрунтованості підозри, а лише формально зазначив про законність та вмотивованість такого повідомлення.

На переконання апелянта, виклад прокурором фактичних обставин в повідомленні про підозру ОСОБА_8 , повністю спростовується доказами зазначеними стороною захисту в скарзі від 02.05.2024, з огляду на що повідомлення про підозру є необґрунтованим.

Звертає увагу, що правова кваліфікація діянь підозрюваного ОСОБА_8 не відповідає змісту самої підозри.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч.1 ст.241 КК України у кримінальному провадженні №000315 від 04 травня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч.1 ст.241 КК України, складене 27 лютого 2024 року.

Заслухавши доповідь судді; доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року та постановити якою скасувати повідомлення ОСОБА_8 про підозру за ч.1 ст.241 КК України, складене 27 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №000315 від 04 травня 2023 року; прокурора, який ухвалу слідчого судді, яку оскаржує апелянт, вважає законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; провівши судові дебати, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000315 від 04.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 241 КК України.

27.02.2024 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.241 КК України.

Повідомлення про підозру це офіційне ознайомлення певної особи з наявністю в уповноваженого правоохоронного органу припущення про вчинення цією особою злочину.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, предметом перевірки слідчого судді під час розгляду скарги на повідомлення про підозру та, відповідно, підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення вищевказаних процесуальних норм.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та безпосередньо рішення суду, яке оскаржується, колегія суддів вважає, що слідчим суддею зроблений правильний висновок, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000315 від 04 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України, відповідає приписам глави 22 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено і колегія суддів погоджується з його висновком, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 складено та вручено належним суб`єктом та за наявності підстав, визначених ст.276 КПК України, а також з дотриманням процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, визначеного ст.278 цього Кодексу, а вимоги до змісту вказаного повідомлення про підозру узгоджуються з приписами ст.277 КПК України.

Враховуючи, що, оскаржуючи повідомлення про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000315 від 04 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України, адвокат акцентував увагу на неправильній кваліфікацій дій його підзахисного, слідчий суддя належним чином дослідив та детально аргументував свій висновок щодо обґрунтованості вказаного процесуального документа.

Колегія суддів звертає увагу, що вирішуючи питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих доказів у кримінальному провадженні здійснювалась слідчим суддею не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину та доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зокрема, при вирішенні питання в частині обґрунтованості підозри повідомленої ОСОБА_8 27 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 241 КК України, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів, які пов`язують підозрюваного ОСОБА_8 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, колегія суддів вважає, що обґрунтованість повідомленої йому підозри, в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, присутня, оскільки в матеріалах кримінального провадження достатньо фактів та інформації про можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Окрім того, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги сторони захисту на повідомлення про підозру від 27 лютого 2024 року належним чином мотивував свій висновок щодо відповідності даного процесуального документа вимогам ст.277 КПК України, якою регламентовано вимоги до змісту письмового повідомлення про підозру.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що слідчий дотримався вимог, передбачених ст.278 КПК України, якою визначено вимоги щодо вручення письмового повідомлення про підозру.

З наведених вище мотивів у їх сукупності, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про необґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання доведеним складу злочину в діях особи.

Натомість, зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що слідчий суддя на підставі оцінки сукупності досліджених ним обставин прийшов до правильного висновку про відповідність наданих стороною обвинувачення доказів тому мінімально необхідному рівню, який на цій стадії розслідування об`єктивно пов`язував ОСОБА_8 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням і виправдовував здійснення подальшого розслідування.

Доводи апелянта про те, що монастир, настоятелем якого є підозрюваний, не відноситься до суб`єктів господарювання, а також те, що відсутня така ознака складу інкримінованого ОСОБА_8 злочину як небезпека для життя, здоров`я людей або для довкілля, на думку колегії суддів, стосуються оцінки доказів на предмет їх достатності та допустимості для висновку про винуватість особи у вчиненні злочину і тому можуть бути предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Зазначення слідчим у повідомленні про підозру назви Закону України Про охорону навколишнього середовища замість Про охорону навколишнього природного середовища, на що звертає увагу адвокат в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає механічною опискою, яка жодним чином не впливає на законність повідомлення підозру ОСОБА_8 , яку оскаржує сторона захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Ухвала слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на повідомлення про підозру від 27 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №000315 від 04 травня 2023 року, відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.303, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на повідомлення про підозру від 27 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №000315 від 04 травня 2023 року без зміни.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч.4 ст.424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді