ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6679/23

Провадження № 11-кп/4820/333/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001425 від 12 вересня 2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.4 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України засуджено на 2 роки позбавлення волі -

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, який був введений в Україні з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 10 вересня 2023 року о 15 год. 33 хв., знаходячись у торгівельній залі магазину «Булка», що по вул. Космонавтів, 5, в місті Кам`янці-Подільському Хмельницької області, вхід до якого є безперешкодним під час роботи вказаного закладу та в якому здійснює торгівельну діяльність ТОВ «Фудекспрес» (), прийняв рішення про викрадення чужого майна, а саме пляшки алкогольного напою на основі Карибського рому «Captain Morgan Spiced Gold», штрих - код №017, об`ємом 0,7 л., вартістю 295,45 грн.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні вказаного магазину, вважаючи, що за його діями ніхто із присутніх в приміщенні не спостерігає, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що діє в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення шляхом вільного доступу із торгівельної полиці умисно, таємно, з корисливих мотивів, правою рукою взяв пляшку алкогольного напою на основі Карибського рому «Captain Morgan Spiced Gold», штрих - код №017, об`ємом 0,7 л., вартістю 295,45 гри., яку сховав у лівий рукав куртки та, не оплативши вартість вказаного товару, намагався пройти через касову зону магазину.

При цьому, працівниця вказаного магазину ОСОБА_9 помітила незаконні дії ОСОБА_6 та, усвідомлюючи їх протиправність, запропонувала останньому розрахуватись за прихований алкоголь. Проте, ОСОБА_6 , усвідомлюючи та незважаючи на те, що його дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, були виявлені працівницею магазину, розуміючи протиправний характер своїх дій, не реагуючи на вимогу останньої розрахуватись за вказане майно, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, не розрахувавшись на касі за вказаний товар, вибіг з приміщення магазину з майном, отримавши реальну можливість розпоряджатися ним.

Зазначеними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ТОВ «Фудекспрес» майнову шкоду на загальну суму 295 грн. 45 коп.

Зазначеними вище умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст.186 ч.4 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок суду змінити та визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.4 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Зазначає, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 , не врахував, що розмір заподіяної шкоди становить 295,45 грн., тобто розмір, який межує із розміром заподіяної шкоди щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення крадіжки, а також те, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які інші правопорушення, за які його могло б бути притягнено до відповідальності.

Також, на думку захисника, такі обставини, як відсутність судимості у ОСОБА_6 , наявність позитивної характеристики, а також враховуючи мотив спричинення даного кримінального правопорушення та поведінку останнього, давали підстави для звільнення від призначеного судом покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, проте, вважає, що суд на вказані обставини уваги не звернув, в результаті чого призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду апеляційної скарги захисника, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися. ОСОБА_7 надіслала клопотання про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі та просила її задоволити.

Прокурор заперечив проти апеляційних вимог та вважав вирок суду законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження у межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 , учасниками провадження не оспорюється.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.4 КК України, відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Вирішуючи апеляційні вимоги захисту в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, яке на думку обвинуваченого та захисника є суворим і не відповідає вимогам закону, колегія суддів дійшла наступного.

Аналізуючи вид та міру покарання, призначену обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів виходить з положень, визначених в ст.50 КК України, за якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання, визначені в ст. 65 КК України, за якою суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з рекомендацій, викладених в п.2,3 Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.03 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до п. 1 ч. 1ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами сторони захисту про пом`якшення покарання колегія суддів також виходить з позиції ЄСПЛ, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується як джерело права.

У справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року, суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези Суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, суд дотримався вимог ст. 50, 65 КК України та обґрунтовано врахував, що обвинувачений, зважаючи на положення ст. 12 КК України вчинив тяжкий злочин - грабіж, вчинений в умовах воєнного стану. Оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вірно прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні грабежу в умовах воєнного стану доведена, його дії правильно кваліфіковані за ст. 186 ч.4 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, виходячи з положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Колегія суддів також враховує обставини, характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий (а/с 101 т.2), на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а/с 105 т.2), перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу алкоголізму (а/с 107, т.2), не працює та не займається іншою суспільно-корисною працею, за місцем проживання компрометуючими матеріалами ОСББ «Затишна оселя 2016» не володіє (а/с 107, т.2).

Отже, колегія суддів вважає, що всі обставини, вказані в апеляційній скарзі захисника в якості пом`якшуючих покарання були ретельно вивчені судом та піддані аналізу при вирішенні питання про вид та міру покарання, яку слід призначити ОСОБА_6 .

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту, колегія суддів також виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин в умовах воєнного стану.

З урахуванням наведених обставин, вимог ст.ст. 50, 65 КК України, колегія суддів погоджується з висновками суду, за якими обвинуваченому призначено основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 186 ч.4 КК України. При цьому, колегія суддів не вважає таке покарання надто суворим, та виходить з того, що воно відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам пом`якшуючим та обтяжуючим покарання та відомостям, які характеризують особу обвинуваченого, і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведені доводи, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, вмотивоване та обґрунтоване рішення, кримінальний закон застосований правильно, порушень вимог кримінального процесуального закону які б перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення не встановлено, підстав для застосування до ОСОБА_6 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не вбачається, а тому підстави для зміни вироку суду в частині призначення покарання обвинуваченому відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3