Дата документу 11.07.2024
Справа № 334/529/24
Провадження № 1-кс/334/1693/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя, у складі:слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника ВнП начальника СВ ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором групи прокурорів начальником Веселівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000044 від 13 грудня 2012 року про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тураг, Табасаранського району, республіки Дагестан, рф, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України,-

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

встановив:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника ВнП начальника СВ ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором групи прокурорів начальником Веселівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0000044 від 13 грудня 2012 року про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час, будучи службовою особою - головою ФГ «Заміра», виконуючи організаційно- розпорядчі функції, які полягали, згідно з п.п. 6.1 - 6.4 Статуту ФГ «Заміра», у здійсненні управління господарством особисто або шляхом делегування своїх повноважень призначеній ним особі з числа членів господарства; подання господарства перед державними, громадськими організаціями; укладення від імені господарства договорів і контрактів; забезпечення їх виконання; прийняття оперативних рішень щодо діяльності господарства, діючи з прямим умислом направленим на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме трактором ОСОБА_6 вартістю 79900 гривень, діючи з корисливих мотивів, 02 лютого 2007 року зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно зареєстрував на своє ім`я у інспектора держтехнаглядуНижньо - Сірогозького району Херсонської області трактор МТЗ 82,1 2005 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, в результаті чого, ОСОБА_7 заволодів трактором ОСОБА_6 , шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Далі, у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час ОСОБА_5 , будучи службовою особою - головою ФГ «Заміра», діючи умисно,з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, восени 2007 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, без відома власника трактора МТЗ 82,1 2005 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 ОСОБА_6 , незаконно продав даний трактор невстановленій досудовим розслідуванням особі, чим заподіяв своїми умисними діями матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_8 на суму 79900 гривень.

Крім цього, у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час ОСОБА_5 будучи службовою особою головою ФГ «Заміра», 12 травня 2008 року уклав з представником ТОВ «Техноторг - Дон» договір купівлі-продажу трактора «Білорусь - 892» на суму 137500 гривень. Згідно з п.2.2.1 даного договору ОСОБА_5 заплатив перший внесок за вказаний трактор у розмірі 38000 гривень, а решту суми в розмірі 99500 гривень повинен був заплатити до 15 червня 2008 року.

Далі, у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час ОСОБА_5 , будучи службовою особою - головою ФГ «Заміра», діючи умисно, з корисливих мотивів, в червні 2008 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на розтрату чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, з метою погашення свого боргу перед мешканцем с. Виноградове Цюрупинського району Херсонської області ОСОБА_9 віддав останньому трактор «Білорусь - 892», що належить ТОВ «Техноторг - Дон», чим заподіяв матеріальний збиток ТОВ «Техноторг - Донг» на суму 99500 гривень.

Крім цього, у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час ОСОБА_5 , будучи службовою особою - головою ФГ «Заміра», виконуючи організаційно-розпорядчі функції, які згідно з п.п.6.1-6.4 Статуту ФГ «Заміра», полягали у здійсненні управління господарством особисто або шляхом делегування своїх повноважень призначеній ним особі з числа членів господарства; подання господарства перед державними, громадськими організаціями; укладення від імені господарства договорів і контрактів; забезпечення їх виконання; прийняття оперативних рішень щодо діяльності господарства, 20 серпня 2007 року уклав з представником КП «ЗапоріжАгроЛізинг» договір фінансового лізингу №51 на придбання трактора «Білорусь - 920», вартістю 104980 гривень. Згідно п.1.4 даного договору, предмет лізингу протягом дії договору є власністю лізингодавця (КП «ЗапоріжАгроЛізинг»), а після закінчення терміну лізингу, право власності переходить до лізингоотримувача ( ОСОБА_5 ) якщо будуть сплачені ним передбачені договором лізингові платежі. Крім цього, згідно з п.6.10 договору, лізингоодержувач не має права без письмової згоди лізингодавця продавати, переуступати, здавати в сублізинг, здавати в заставу, передавати в я кості відшкодування боргу або будь-яким іншим способом розпоряджатися предметом лізингу. Однак, згідно акту прийому - передачі від 30 серпня 2007 року, вказаний трактор був переданий ОСОБА_5 .

Крім цього, 20 серпня 2007 року ОСОБА_5 уклав з представником КП «ЗапоріжАгроЛізинг» договір фінансового лізингу №52 на придбання трактора «Білорусь 82.2», вартістю 107400 гривень. Згідно п.1.4 даного договору, предмет лізингу протягом дії строку договору є власністю лізингодавця (КП «ЗапоріжАгроЛізинг»), а після закінчення терміну лізингу, право власності переходить до лізингоотримувача ( ОСОБА_5 ) якщо були сплачені їм передбачені договором лізингові платежі. Також, згідно з п.6.10 договору, лізингоодержувач не має права без письмової згоди лізингодавця продавати, переуступати, здавати в сублізинг, здавати в заставу, передавати в якості відшкодування боргу або будь-яким іншим способом розпоряджатися предметом лізингу. Проте, згідно акту прийому передачі від 03 вересня 2007 року, даний трактор був переданий ОСОБА_5 .

Далі, у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час ОСОБА_5 , будучи службовою особою - головою фермерського господарства «Заміра», діючи умисно, з корисливих мотивів, в січні 2008 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, незаконно продав трактор «Білорусь-920», що належить КП «ЗапоріжАгроЛізинг» невідомим особам з м. Запоріжжя, заподіявши своїми умисними діями КП «ЗапоріжАгроЛізинг» матеріальний збиток на суму 104 980 грн., що в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Також, у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час ОСОБА_5 , будучи службовою особою - головою фермерського господарства «Заміра», діючи умисно, з корисливих мотивів, в лютому 2008 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, продав трактор «Беларус-82.2», що належить КП «ЗапоріжАгроЛізинг» невідомим особам з м. Запоріжжя, заподіявши своїми умисними діями КП «ЗапоріжАгроЛізинг» матеріальний збиток на суму 107 400 грн., що в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Крім цього, у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час ОСОБА_5 , будучи службовою особою - головою фермерського господарства «Заміра», діючи умисно, з корисливих мотивів, 21 лютого 2008 року уклав з представниками «ЗапоріжАгроЛізинг» договір фінансового лізингу №70 на придбання сівалки УПС-8-02 вартістю 57893 гривень та грунтообробного агрегату вартістю 2 659 грн. Згідно п.1.4 даного договору предмет лізингу протягом дії строку договору є власністю лізингодавця (КП «ЗапоріжАгроЛізинг»), а після закінчення терміну лізингу, право власності переходить до лізингоотримувача ( ОСОБА_5 ) якщо були сплачені їм передбачені договором лізингові платежі. Також, згідно з п. 6,10 договору, лізингоодержувач не має права без письмової згоди лізингодавця продавати, переуступати, здавати в сублізинг, здавати в заставу, передавати в якості відшкодування боргу або будь-яким іншим способом розпоряджатися предметом лізингу. Згідно акту прийому - передачі 25 лютого 2008 року, дані сівалка і грунтообробний агрегат були передані ОСОБА_5 .

Далі у період часу з 18 вересня 2000 року по теперішній час, ОСОБА_5 будучи службовою особою - головою ФГ «Заміра», діючи умисно, з корисливих мотивів, в березні 2008 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, незаконно продав сівалку УПС-8-02 та грунтообробний агрегат, що належить КП «ЗапоріжАгроЛізтинг» невідомим особам з м. Запоріжжя, заподіявши своїми умисними діями КП «ЗапоріжАгроЛізинг» матеріальний збиток на суму 795888 грн., що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.191 КК України, а саме, привласнення, розтрата та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах, ч.2 ст.364 КК України, а саме, зловживання службовим становищем, тобто умисне з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду інтересам юридичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки, та ч.3 ст.190 КК України, що кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

За вказаними обставинами, згідно з положеннями КПК України 1960 року редакції, 12 січня 2008 року заведено кримінальну справу №1600818.

24 грудня 2008 року, згідно з положеннями КПК України 1960 року редакції, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, проте покладені заходом обов`язки останній не виконав, залишив своє місце проживання.

Оскільки місцезнаходження ОСОБА_5 було невідомим, на виклики до слідчого, прокурора останній не з`являвся, 02 січня 2009 року у кримінальній справі прийняте рішення про оголошення розшуку підозрюваного.

13 грудня 2012 року вказані кримінальні правопорушення (злочини) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044, передбачене ч.4 ст.191 КК України, №0000045, передбачене ч.4 ст.191 КК України, 0000046, передбачене ч.2 ст.364 КК України, №0000047, передбачене ч.3 ст.190 КК України, №0000048, передбачене ч.4 ст.191 КК України, №0000049, передбачене ч.4 ст.191 КК України, №0000050, передбачене ч.4 ст.191 КК України. 14 грудня 2012 року матеріали зазначених кримінальних проваджень об`єднані в одне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 13 грудня 2012 року.

18 грудня 2012 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 доведена та обґрунтована наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування:

- протоколом виїмки від 06 травня 2009 року, яким були вилучені акт технічного огляду трактора МТЗ-82.1, 2005 року випуску, номер кузова № НОМЕР_1 , заява №63 про реєстрацію трактора МТЗ 82.1, біржовий договір купівлі продажу транспортного засобу реєстраційний номер №651714, свідоцтво про реєстрацію технологічного транспортного засобу серія НОМЕР_3 на трактор МТЗ 82.1, 2005 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4 , номер кузова № НОМЕР_1 на ім`я власника ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який показав, що він працює інспектором держтехнаглядуНижньо-Сірогозького району Херсонської області. 26 січня 2007 року до нього звернувся ОСОБА_5 для того, щоб у законному порядку перереєструвати трактор МТЗ 82.1, 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , який належав останньому. Крім цього, свідок пояснив, що після огляду даного трактору було виявлено, що двигун на вищевказаному тракторі був замінений, але це є допустимим та дозволеним при перереєстрації власників транспортного засобу;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , який показав, що з травня 2006 року залишав свій трактор МТЗ 82,1 2005 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме у АДРЕСА_1 . У першій декаді березня 2008 року ОСОБА_12 приїхав до ОСОБА_5 за своїм трактором, але останній повідомив, що трактор знаходиться на ремонті у якомусь АДРЕСА_2 . На вказане, свідок сказав ОСОБА_5 , щоб після ремонту вищевказаний трактор останній пригнав в с. ЧкаловеВеселівського району Запорізької області у ФГ «Тюльпан». Після вищевказаної зустрічі ОСОБА_12 свій трактор так і не бачив;

- договором купівлі-продажу від 12 травня 2008 року, укладеним ОСОБА_5 з представником ТОВ «Техноторг-Дон», за яким останній придбав у товариства трактор «Білорус-892»;

- протоколом обшуку від 02 грудня 2009 року, під час проведення якого у гаражі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено трактор МТЗ-89.2, реєстраційний номер НОМЕР_5 ;

- договором фінансового лізингу №51 від 20 серпня 2007 року між ОСОБА_5 та КП «ЗапоріжАгроЛізинг» про придбання трактора «Білорус - 920»;

- договором фінансового лізингу №52 між ОСОБА_5 та «ЗапоріжАгроЛізинг» про придбання трактора «Білорус-82.2»;

- договором фінансового лізингу №70 між ОСОБА_5 та «ЗапоріжАгроЛізинг» про придбання сівалки УПС-8-02, грунтообробного агрегату;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , який показав, що у ОСОБА_5 існувала велика потреба у грошах на лікування брата, у зв`язку з чим ОСОБА_5 у січні 2008 року продав трактор «Білорусь-920». Після зазначеного, ОСОБА_5 через брак коштів продав у лютому 2008 року трактор «Беларус-82.2», а у березні 2008 року сівалку УПС-8-02 та грунтообробний агрегат;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який надав аналогічні свідкові ОСОБА_13 покази.

Згідно з ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 відсутній за останньою адресою проживання, не з`являється на виклики слідчого, прокурора та переховується від правоохоронних органів досудового розслідування. 24 грудня 2008 року ОСОБА_5 не виконав покладені на нього запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд обов`язки та залишив своє місце проживання. 02 січня 2009 року ОСОБА_5 оголошено у розшук. Цей факт прямо доводить про неможливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки це не може забезпечити виконання покладених на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Досудовим розслідуванням встановлена відсутність особи, яка могла б взяти на себе передбачене ч.1 ст.180 КПК України зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно з ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 на теперішній час відсутній за місцем проживання, переховується від органів досудового розслідування. Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Санкції передбачають покарання: за ч.3 ст.190 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років; за ч.4 ст.191 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років; за ч.2 ст.364 КК України - позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з ч.3 ст.181 КПК України, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Досудовим розслідуванням встановлено, що остання адреса проживання ОСОБА_5 , а саме, буд. АДРЕСА_1 , знаходиться на окупованій державою-агресором території. На теперішній час орган Національної поліції не може знаходитися на території, окупованій державою-агресором та не має можливості контролювати виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків по дотриманню положень запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того обрання такого заходу вважаємо недоцільним у зв`язку з встановленою відсутністю підозрюваного за останньою адресою місця проживання та оголошенням його у розшук.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Крім того, ч.3 ст.182 КПК України встановлено, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. Досудовим розслідуванням на теперішній час не може бути встановлено майновий стан для з`ясування можливості внесення підозрюваним ОСОБА_5 відповідного розміру застави, оскільки останній переховується від органів досудового розслідування. Крім того, неможливо встановити особу-заставодавця, оскільки у зв`язку з переховуванням ОСОБА_5 від правоохоронних органів, невідомо, з ким підозрюваний на теперішній час підтримує соціальні контакти, хто готовий узяти на себе забезпечення виконання зазначених обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.6 та ч.7 ст.176 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Зважаючи на положення ст.177 КПК України, досудовим розслідуванням встановлено існування ризиків, що підозрюваний ОСОБА_5 :

зважаючи на абз. 1 ч.1 ст.177 КПК України, може продовжити переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України, при цьому кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України, відповідно до ч.5 ст.12 КК України, є тяжким злочином, оскільки санкція становить покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років;

зважаючи на абз. 2 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

зважаючи на абз. 3 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

зважаючи на абз. 4 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

зважаючи на абз. 5 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , слід зважати на всі встановлені досудовим розслідуванням обставини, передбачені ст.178 КПК України. З метою з`ясування необхідності застосування:

п.1 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України за вказаних обставин підтверджуються тим, що вони прямо чи непрямо підтверджують існування обставин кримінальних правопорушень, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, можливість використання інших доказів;

п.2 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, а саме, передбачені покарання за ч.3 ст.190 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, за ч.4 ст.191 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, за ч.2 ст.364 КК України - позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

п.3 ч.1 ст.178 КПК України, не встановлено інформацію про вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , яка містить особливості при обранні запобіжного заходу;

п.4 ч.1 ст.178 КПК України, міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_5 в місці його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути встановлена, оскільки житло на теперішній час знаходиться на окупованій країною-агресором території України, та підозрюваний тривалий час не перебував за вказаною адресою;

п.5 ч.1 ст.178 КПК України, теперішнє постійне місце роботи підозрюваного ОСОБА_5 не може бути встановлене, оскільки підозрюваний переховується від правоохоронних органів;

п.6 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що репутація підозрюваного ОСОБА_5 на теперішній час визначається вчиненими ним кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України;

п.7 ч.1 ст.178 КПК України, майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 не можливо встановити у зв`язку з переховуванням останнього від органів досудового розслідування;

п.8 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий 19 травня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.366 КК України, призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень, 26 червня 2008 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.366, ч.1 ст.222 КК України, призначене покарання у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень, 23 липня 2008 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.366 КК України, призначене покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень;

п.9 ч.1 ст.178 КПК України, до ОСОБА_5 , 24 грудня 2008 року, згідно з положеннями КПК України 1960 року редакції, було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, проте покладені заходом обов`язки останній не виконав, залишив своє місце проживання. Під час досудового розслідування судами неодноразово надавалися дозволи на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак до теперішнього часу ОСОБА_5 не затримано, та місцезнаходження його не відоме;

п.10 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України;

п.11 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено, що розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 в окремих випадках становить суму, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян;

п.12 ч.1 ст.178 КПК України, встановлено ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, що його створює підозрюваний ОСОБА_5 , що на теперішній момент підтверджується характером вчиненого та матеріалами кримінального провадження.

22.01.2024 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя винесено ухвалу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, яка втрачає законну силу 12 липня 2024 року (провадження №1-кс/334/203/24, справа № 334/529/24).

Відповідно до ч.3 ст.192 КПК України ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; 3) відкликання ухвали прокурором.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.132 КПК клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Для з`ясування питання про те до якого місцевого суду може бути подано клопотання в межах досудового розслідування, ключове значення мають дві підстави: територіальна юрисдикція місцевого суду та знаходження органу досудового розслідування.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється слідчим відділенням відділення поліції №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно Наказу №48 від 11 січня 2024 року ГУНП в Запорізькій області визначено тимчасовим робочим місцем слідчих слідчого відділу Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, слідчих слідчих відділень відділу поліції №1, відділення поліції №1 та №2 Мелітопольського РУП за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12а.

Таким чином, дане клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах воєнного стану підсудне Ленінського районному суду міста Запоріжжя.

Враховуючи те, що наразі строк дії вказаної вище ухвали спливає, а місце знаходження підозрюваного встановлено не було. Крім того, добровільно ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився, що дає підстави для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст. 188 КПК України.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що підозрюваний на цей час переховується від органів досудового розслідування та вказані у клопотанні про обрання запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав тримання під вартою підозрюваного.

Обґрунтуванням застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою у відповідному клопотанні слідчого є те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі. Окрім того, ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має. Існує ризик, що у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може продовжити свою неправомірну діяльність, буде ухилятися від слідства та суду, чинити тиск на свідків, перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

За таких обставин, клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.176-178, 187-190 КПК України

ухвалив:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника ВнП начальника СВ ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання слідчому у кримінальному провадженні заступнику начальника ВнП начальнику СВ ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області капітану поліції ОСОБА_3 з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Мелітопольского РУП ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала діє до 10 січня 2025 року.

Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя: