Справа № 752/2328/20
Провадження № 1-кп/752/399/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001051 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого комірником у ТОВ «Будівельна компанія-БКБ», із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 17.09.2019 о 16 год. 07 хв., не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-217030», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в межах третьої смуги проїзної частини пр-ту Ак. Глушкова у м. Києві, зі сторони вул. В. Касіяна в напрямку Одеської площі, зі швидкістю приблизно 90-95 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год., наближався до зупинки громадського транспорту «Льодовий стадіон», розташованої навпроти буд. № 12-А пр-ту Ак. Глушкова, перевозячи в якості пасажира на передньому сидінні неповнолітнього ОСОБА_9 .

В цей час, попереду, в попутному напрямку, в межах другої смуги проїзної

частини пр-ту Ак. Глушкова рухався автобус «АТАМAN А-092Н6», д.н.з.

НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 та навпроти зупинки громадського

транспорту «Льодовий стадіон», на першій смузі (яка призначена для руху

маршрутних транспортних засобів) зупинився для висадки (посадки) пасажирів

тролейбус марки «Богдан Т 70110», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням

ОСОБА_11 .

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.1

підпункту «а», 2.3 підпункту «б», 10.1, 12.9 «б» та п. 17.1 Правил дорожнього

руху України: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно

виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно

ввічливими; дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не

повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або

здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил; на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_3 виявились у тому, що він, 17.09.2019 будучи обізнаним, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, керувати яким дозволяється лише при наявності посвідчення водія відповідної категорії, свідомо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України та усвідомлюючи, що ніколи не отримував посвідчення на право керування транспортними засобами, розпочав експлуатацію технічно справного автомобіля «ВАЗ-217030», д.н.з. НОМЕР_1 , в процесі керування яким, рухаючись по проїзній частині пр-ту Ак. Глушкова у м. Києві, зі швидкістю, яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год., наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, маючи об`єктивну змогу виявити попереду себе тролейбус «Богдан Т 70110», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який здійснював висадку (посадку) пасажирів на зупинці громадського транспорту та відповідно зреагувати на дорожню обстановку, розпочав перестроювання з третьої у першу смугу, внаслідок якого виїхав на першу смугу руху, де поблизу буд. АДРЕСА_2 , навпроти зупинки громадського транспорту «Льодовий стадіон», здійснив наїзд на стоячий тролейбус «Богдан Т 70110», реєстраційний номер НОМЕР_3 , після чого, автомобіль «ВАЗ-217030», д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в некерованому стані здійснив зіткнення з автобусом «АТАМАХ А-092Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в межах другої смуги руху.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, переломів кісток лицевого скелета (виросткових відростків нижньої щелепи з обох сторін, вилицево-орбітального комплексу та стінок верхньощелепної пазухи справа, передньої стінки верхньощелепної пазухи зліва, вилицевого відростка скроневої кістки справа), забійних ран лівої скроневої ділянки, підборіддя, численних саден голови та обличчя; забійні рани правого плеча, передньої поверсі правої гомілки; закрита поєднана травма грудної клітки та живота у вигляді численних розривів селезінки по вісцеральній та діафрагмальній поверхням, масивних внутрішньотазової та заочеревинної гематом, крововиливу в черевну порожнину (до 2 л рідкої крові), забоїв нижніх часток обох легень, правобічного гідротораксу, фрагментованого перелому вертлюгової западини, переломів верхньої гілки лонної кістки зліва, лонної кістки справа, фрагментованого перелому сідничної кістки справа, внутрішньотазова гематома, численних саден тіла; закрита травма лівого променево-зап`ясткового суглоба у вигляді уламкового перелому дистального метаепіфізу лівої променевої кістки; відкрита травма правого надколінника у вигляді багатоуламкового перелому надколінника, рани правого колінного суглоба, які у сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.1 підпункту «а», 2.3 підпункту «б», 10.1, 1.9 «б» та п. 17.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 заходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 17.09.2019 взяв у дядька авто, потерпілий попросив відвезти його у Київську область. Він не впорався із керуванням та сталась ДТП. Потерпілий був його товаришем. Він відшкодував йому лікування. Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

За згодою сторін згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів, як показання свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються речових доказів, судових витрат, особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.

При обранні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини кримінального провадження: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який відноситься до невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати інвалід 2 групи з дитинства, згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії НОМЕР_4 встановлено другу групу інвалідності з 19.03.2024, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.04.2026, дата чергового переогляду 19.03.2026, обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Щодо доводів сторони захисту про призначення покарання без позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_3 не отримував посвідчення водія.

У справі № 702/301/20, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду зробила наступний правовий висновок щодо правозастосування положень статей 55, 286, 286-1 КК: Особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, зокрема те, що внаслідок грубого порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, який допустив керування транспортним засобом не набувши у передбаченому законом порядку відповідних знань та навиків з водіння, що призвело до заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, суд вважає, що призначити покарання без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_3 наявність обставин, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, думку прокурора, яка вважала за можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із позбавленням права керування транспортним засобом, проте вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні: ВАЗ-217030 д.н.з. НОМЕР_1 , який повернутий на зберігання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - залишити йому за належністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів відповідно до висновку № 042-2475-2019 від 10.01.2020 у розмірі 1796 (одна тисяча сімсот дев`яносто шість) грн. 90 коп.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів відповідно до висновку № 12-1/2809 від 12.12.2019 у розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн. 10 коп.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів відповідно до висновку № 12-1/2231 від 25.11.2019 у розмірі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 16 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1