Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3152/23
номер провадження 1-кп/695/181/24
Номер рядка у звіті 254
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000285 від 08.05.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, одруженого, з середньою освітою, інвалідом будь-якої групи, ліквідатором аварії на ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня, учасником АТО (ООС) не являється, на утриманні неповнолітніх, малолітніх та інших осіб не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого 18.01.2023 р. Ленінським районним судом м. Кіровограда, за ч.1 ст. 190 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000285 від 08.05.2023 з обвинувальним актом, відповідно до якого ОСОБА_4 , будучи раніше судимим згідно вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2023, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, судимість за яке не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин у сфері наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів .

Так, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він, 07.05.2023, близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи біля Золотоніського маслоробного комбінату, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу психотропних речовин - Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», без мети збуту, з метою особистого вживання, незаконно придбав, знайшовши один фольговий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору з жовтим відтінком, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-23/5718-НЗПРАП від 28.07.2023, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,226 г, який в подальшому, без мети збуту, зберігав при собі в лівій кишені куртки, до моменту виявлення та вилучення 08.05.2023, близько 23 год. 10 хв., під час здійснення особистого обшуку працівниками Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Сонячна, буд.10, м. Золотоноша, Черкаської області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку з добровільним лікуванням від наркоманії на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Речові докази прокурор просив знищити, процесуальні витрати по справі стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Захисник обвинуваченого заперечував проти стягнення витрат з його підзахисного.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

З роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» зі змінами, вбачається, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 24 зазначеної Постанови, за змістом норм, передбачених ч. 4 ст. 307 та ч.4 ст. 309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Згідно виписки №1421 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» №303 від 06.09.2023 ОСОБА_4 знаходився у стаціонарі на лікуванні з 21.08.2023 р. по 06.09.2023 р. з діагнозом F 15.30 (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів. Стан відміни неускладенений).

Положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:

1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;

2) особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до наказу МОЗ № 297 від 08 жовтня 1998 року в Україні здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в системі охороні здоров`я з 01 січня 1999 року. Згідно з даними чинного Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 Міністерства охорони здоров`я України, узгодженого з МКХ-10, в системі обліку і звітності в системі охороні здоров`я такого діагнозу як «наркоманія» не зазначено.

Разом із цим, для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися й положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР (далі-Закон), які містять дефініції таких понять:

добровільне лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника;

наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною;

зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами - умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин;

особа, хвора на наркоманію - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія»;

медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

Таким чином норма ч. 4 ст. 309 КК України за своїм характером є заохочувальною.

Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм.

Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію, незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Крім того, законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК України фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК України навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є добровільне прийняття рішення особою, яка хворіє на наркоманію, щодо необхідності такого лікування.

Законодавець визначає поняття та підстави примусового лікування осіб, хворих на наркоманію, у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним. Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Так само не має значення для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України факт попереднього перебування особи на обліку. Той факт, що особа вперше звернулася для лікування може слугувати підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності шляхом застосування вказаної правової норми, за наявністю інших підстав для цього.

Тобто захворювання на наркоманію може бути діагностовано вперше, і це не може бути перешкодою для використання положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Таким чином, добровільним слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу в контексті ч. 4 ст. 309 КК України, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні.

Для застосування цієї заохочувальної норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше. Такий первинний діагноз також констатує необхідність надання особі медичної допомоги у вигляді лікування від наркоманії.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати ККС ВС від 29.11.2021 р. у справі №357/11205/19.

Враховуючи вказані обставини справи, суд вважає, що на підставі ч. 4 ст.309 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст. 309 КК України, а кримінальне провадження закрити відповідно до вимог ч. 2 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати в сумі 956,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України

Керуючись ст. ст. 284-287, 372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження №0000285 від 08.05.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 956,00 грн.

Речовий доказ: - психотропну речовину - амфетамін, масою (в перерахунку на амфетамін-основу) 0,226 г, яку передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Черкаського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 10.04.2024 р. о 17 год. 00 хв.