В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому cудовому засіданні в м. Жмеринці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербівка, Липовецького району, Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, працюючого фрезерувальником на ТОВ «Жмеринський вагоноремонтний завод «Експрес», військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.11.2023 року за ст.126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік, у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 21.12.2023,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє насильство по відношенню до колишнього подружжя, та з якою винний перебуває у сімейних відносинах - ОСОБА_6 , що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку. А саме, ОСОБА_3 неодноразово, не маючи підґрунття, вчиняв по відношенню до колишнього подружжя, та з якою перебуває у сімейних відносинах - ОСОБА_6 дії, які виражались у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Так, 26.06.2023 близько 15:30 год. ОСОБА_3 ,, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилося у безпричинних конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом, працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 26.06.2023 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 17.07.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_3 , 27.06.2023 о 15:00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , порушив умови термінового заборонного припису стосовно кривдника, виданого 26.06.2023 та вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилося у безпричинних конфліктах, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 27.06.2023 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 28.07.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, 20.12.2023 о 23:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилося у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, ОСОБА_6 звернулась до працівників поліції, відносно протиправних дій ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст.126-1 Кримінального кодексу України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишньої дружини та особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ст.126-1 КК України і викладений в обвинувальному акті від 21.12.2023 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених у обвинувальному акті, неодноразово у вказані дати та час за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сімейні конфлікти із колишньою дружиною ОСОБА_6 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вчиняв словесні образи.

Виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме аналогічних кримінальних правопорушень.

Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи допитана під час судового розгляду повідомила суду, що у вказані дати та час за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , її колишній чоловік ОСОБА_3 , із яким вона розірвала шлюб у вересні 2021 року, але проживають за вказаною адресою разом, неодноразово знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сімейні конфлікти із нею, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вчиняв словесні образи, у зв`язку із чим вина викликала працівників поліції і вони заспокоювали колишнього чоловіка, та відповідно вживали заходів реагування відповідно до чинного законодавства України.

На даний час колишнього чоловіка пробачила, та просила суд застосувати до нього міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), який передбачений ст.126-1 КК України і викладений в обвинувальному акті від 04.01.2024 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_6 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам процесу, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого та потерпілу, вивчивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 04.01.2024 року, доведена повністю.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ст.126-1 КК України.

ОСОБА_3 щиро покаявся в судовому засіданні у скоєному кримінальному правопорушенні, офіційно працює фрезерувальником на ТОВ «Жмеринський вагоноремонтний завод «Експрес», має на утриманні двох неповнолітніх синів. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_7 злочин, що передбачений ст.126-1 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття, оскільки у судовому засіданні обвинувачений визнавав вину, наддав відповідні показання про факт та обставини вчинення злочину, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 04.01.2024 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до відомостей Северинівської сільської ради, Жмеринського району Вінницької області задовільно характеризується за місцем проживання, скарг від жителів села на ОСОБА_3 не надходило, ха місцем роботи характерихується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра обвинувачений не перебуває.

Відповідно до вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.11.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим та призначено йому покарання за ст.126-1 КК України у виді обмеження волі строком на два роки, відповідно до вимог ст.75,76 КК України був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Однак засудження за умисний корисливий злочину до іспитового терміну обвинуваченого ОСОБА_3 , не забезпечило його перевиховання та усвідомлення ним необхідності вести належний спосіб життя та утриматися від вчинення нових злочинів.

Вищенаведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без призначення покарання, яке слід відбувати у місцях позбавлення волі, оскільки в іншому випадку мета покарання не може бути досягнута, тому на підставі ст.71 КК України суд вважає необхідним призначити йому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком, до призначеного покарання за новим вироком.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ст.126-1 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком, не відбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.11.2023, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 2 (два) місяці.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрйонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_1