ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/519/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має середню спеціальну світу, вдова, яка має на утриманні неповнолітніх дітей офіційно не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_9 звернулась з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 27 листопада 2023 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 02 листопада 2023 року, укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_9 та підозрюваною ОСОБА_6 .

Визнано ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч.1 ст.317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням на неї передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі (з урахуванням поданих до неї змін) прокурор просить:

оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_6 засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України із призначенням останній покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.1 ст.317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік. На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

У решті прокурор просить вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив обвинуваченій більш суворе покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 ч.1 ст.65 КК України, передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу.

Апелянт зазначає, що санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Однак, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність і в порушення вказаних приписів оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, хоча такий вид покарання санкцією статті не передбачений.

Згідно з вироком суду, 26 серпня 2023 року, приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю зустрілася із раніше знайомими їй ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та, маючи умисел на надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, маючи на меті створення сприятливих умов для багаторазового вживання наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та бажаючи цього, безкоштовно, добровільно, надала раніше знайомим їй ОСОБА_10 та ОСОБА_11 приміщення кімнат будинку АДРЕСА_1 , де, в період часу приблизно з 10 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні вищезначеної кімнати останні з дозволу та відома ОСОБА_6 вжили ін`єкційним шляхом раніше заготовлену речовину, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СE-19/108-23/13489-НЗПРАП від 01 вересня 2023 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон.

Діяння ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.1 ст.317 КК України як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, задля власного вживання, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений час та у невстановленої особи, придбала 2 полімерні згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном та рослинний матеріал сіро-зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання вказаних речовин, ОСОБА_6 перенесла їх за місцем свого мешкання, а саме, до приміщення буд. АДРЕСА_1 , де стала зберігати їх задля власного вживання без мети подальшого збуту. Так, 26 серпня 2023 року у період часу з 11 години 58 хвилин до 13 години 10 хвилин у ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності понятих, у приміщенні зали на полиці було виявлено та вилучено два полімерні зіп-пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України СЕ-19/108-23/13489-НЗПРАП від 01 вересня 2023 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, маса якого в перерахунку на основу склала 0,2308 г, та рослинний матеріал сіро-зеленого кольору, який згідно з висновком експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-23/13489-НЗПРАП від 01 вересня 2023 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину якого склала 57,914 г, які ОСОБА_6 зберігала без мети збуту за місцем свого мешкання до вилучення працівниками поліції.

Вказані діяння ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

02 листопада 2023 року між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_9 та підозрюваною ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_8 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст.ст.468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_6 повністю визнала свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченій покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком, із покладанням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з урахуванням поданих до неї змін та просила її задовольнити; захисника обвинуваченої, яка не заперечувала проти задоволення зміненої апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченої за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317 КК України.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється, тому колегією суддів оскаржуваний вирок в цій частині не переглядається.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій покарання за ч.1 ст.309 КК України є слушними, виходячи з такого.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, суд не звернув увагу на те, що санкцією частини першої статті 309 КК України в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення, не було передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Отже, суд першої інстанції помилково призначив ОСОБА_6 вказане покарання.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст.ст. 407, 409 КПК України, вирок суду в частині призначеного покарання за ч.1 ст.309 КК України підлягає зміні.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 раніше не судима, обставиною, яка пом`якшує її покарання, відповідно до ст.66 КК України, є визнання вини у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

У іншій частині вирок суду не оскаржується, в т.ч. у частині призначення обвинуваченій покарання за ч.1 ст.317 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, застосування положень ст.ст.75, 76 КК України.

Тому, на підставі положень ч.1 ст.404 КПК України, в зазначеній частині колегія суддів не переглядає оскаржуваний вирок та залишає його без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнуть за собою скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_9 , з урахуванням поданих до неї змін, задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 27 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч.1 ст.317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4