Справа № 357/8101/24
У Х В А Л А

про скасування постанови про закриття кримінального провадження

02 липня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, скаргу ОСОБА_4 , яка подана його представником - адвокатом ОСОБА_3 , на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження № 0001347, яке внесене до ЄРДР 26 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

У С Т А Н О В И В:

у поданій скарзі, адвокат ОСОБА_3 зазначала, що 05 червня 2024 року нею отриманий лист, з якого їй стало відомо, що кримінальне провадження № 0001347, яке внесене до ЄРДР 26 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України закрите.

Постанова про закриття кримінального провадження їй та її клієнту не направлена.

Скаржилася, що рішення про закриття кримінального провадження суперечить вимогам КПК України, оскільки ухвалене за результатами досудового розслідування в якому не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії необхідні для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим, адвокат ОСОБА_3 просила: скасувати оскаржувану постанову; визнати бездіяльність дізнавача щодо ненаправлення оскаржуваної постанови протиправною; зобов`язати дізнавача провести повний комплекс слідчих (розшукових) дій спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

У ході розгляду, адвокат ОСОБА_3 підтримала подану скаргу, за підстав та обставин наведених у ній.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У ході розгляду, слідчим суддею досліджені матеріали кримінального провадження № 0001347, яке внесене до ЄРДР 26 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Із вказаних матеріалів слідчим суддею установлено таке.

Сектором дізнання Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0001347, яке внесене до ЄРДР 26 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно з витягом, предметом вказаного кримінального провадження була заява ОСОБА_4 про те, що 05 серпня 2022 року сусід ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , проник на його приватну територію.

У ході досудового розслідування проведений допит потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 09 серпня 2023 року, слідчим суддею з`ясовано, що 05 серпня 2022 року, близько 11:30 год, за адресою: АДРЕСА_1 , стався конфлікт між ним та його сусідом ОСОБА_6 . У ході цього конфлікту, без його дозволу, сусід ОСОБА_6 незаконно проник на належну йому земельну ділянку і вчинив бійку.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 09 серпня 2023 року, слідчим суддею з`ясовано, що 05 серпня 2022 року, близько 10 години, він приїздив за адресою: АДРЕСА_1 , за запрошенням ОСОБА_6 , для встановлення меж земельних ділянок. Перебуваючи на території вказаного землеволодіння, він проводив вимірювальні роботи спеціальним приладом, який почав показувати точку, яка розташована на відстані 30-40 см, за межами паркану, тобто на стороні іншого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Біля вказаного будинку стояв чоловік, який як він зрозумів був власником будинку АДРЕСА_2 . Він запитав у нього дозволу зайти, на що той дозволив. Своєю чергою, ОСОБА_6 такого дозволу не надавав. Однак, останній не послухав даного чоловіка і зайшов разом з ним. Після цього, між ними виник конфлікт, який переріс у бійку.

З протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 04 грудня 2023 року, слідчим суддею з`ясовано, що межі, які необхідно було встановити 05 серпня 2022 року все ж були встановлені восени 2022 року. Коли ОСОБА_6 пройшов за ним для встановлення межі, він проходив по своїй території, на відстані близько 40 см від реальної межі з сусідом ОСОБА_4 . Отже, він вважає, що 05 серпня 2022 року ОСОБА_6 не вчиняв жодного незаконного проникнення на територію, яка належить ОСОБА_4 .

З протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 14 серпня 2023 року, слідчим суддею з`ясовано, що 05 серпня 2022 року до нього приїздив землевпорядник ОСОБА_7 , з яким вони проводили межі його землі. Під час того, як вони проходили поблизу території домоволодіння ОСОБА_4 , ОСОБА_7 повідомив, що відповідно до його приладів необхідно пройти до території, яка знаходиться, нібито у власності ОСОБА_4 . ОСОБА_7 повідомив, що йому необхідно пройти на територію ОСОБА_4 , на що останній дав дозвіл. Оскільки він розумів, що згідно з приладом землевпорядника, ця частина землі є його власністю, він також пішов за ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_4 почав з ним конфліктувати та розпочав бійку.

За результатами проведених слідчих (розшукових) дій, постановою старшого дізнавача сектору дізнання Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29 грудня 2023 року, кримінальне провадження закрите, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

До такого висновку дізнавач дійшов, зважаючи на те, що в діях ОСОБА_6 не було умислу на незаконне проникнення до володіння іншої особи, оскільки ОСОБА_6 вважав, що територія, на яку він проникає, належить йому.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Отже, дізнавач, у ході досудового розслідування, зобов`язаний вжити усіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, а також всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Отже, дізнавачу надане право закрити кримінальне провадження, у разі, якщо за результатами досудового розслідування, він дійде висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Слідчий суддя зазначає, що закриття кримінального провадження, за цією підставою можливе, у випадку, коли обставини, які є предметом досудового розслідування мали місце, але їх сукупність не утворює склад будь-якого з кримінальних правопорушень, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Слідчим суддею установлено, що оскаржувана постанова ухвалена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки дізнавач дійшов висновку, про відсутність складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки в діях ОСОБА_6 не було умислу на незаконне проникнення до володіння іншої особи, оскільки останній вважав, що територія, на яку він проникає, належить йому.

Слідчий суддя вважає такий висновок помилковим і таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права.

Слідчий суддя зазначає, що частиною першою статті 162 КК України, передбачена відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

Згідно з практикою Верховного Суду, яка міститься в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2024 року, справа ЄУН 722/151/20, «27. встановлена у статті 162 КК кримінальна відповідальність за незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи є однією з законодавчих гарантій захисту прав людини, передбачених статтею 8 Конвенції і статтею 30 Конституції України.

Водночас сам факт протиправного володіння особою житловим приміщенням та/або земельною ділянкою, навіть якщо вони мають іншого власника, не надає права нікому, у тому числі службовим особам, входити й оглядати ці об`єкти без дозволу фактичного володільця за межами встановлених законом процедур. Адже кримінально-правова охорона недоторканності житла чи іншого володіння особи покликана забезпечити також захист нерозривно пов`язаного з цими об`єктами права людини на повагу до її приватного та сімейного життя. Тому стаття 162 КК застосовується й у випадках, якщо проникнення жодним чином не позначається на праві власності або іншому праві володіння, а також може застосовуватися навіть у разі, коли протиправне вторгнення здійснено власником відповідного майна.

28. Європейський суд з прав людини у своїй практиці сформував орієнтири застосування статті 8 Конвенції, відповідно до яких захист права за цією статтею не обмежується законним проживанням у будинку, квартирі, а поширюється й на осіб, що фактично володіють і користуються житлом без належних правових підстав (рішення у справах: «МакКан проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom) від 13 травня 2008 року, заява № 19009/04, § 46; «Бжедов проти Хорватії» (Bjedov v. Croatia) від 29 травня 2012 року, заява № 42150/09, § 58; «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria) від 21 квітня 2016 року, заява № 46577/15, § 49; «Брежеч проти Хорватії» (Brezec v. Croatia) від 18 липня 2013 року, заява № 7177/10, § 36).

29. Із огляду на зазначене юридичні підстави, на яких житло чи інше володіння належить особі, законність чи незаконність набуття потерпілим права на них не впливають на юридичну кваліфікацію дій, що полягали у свавільному проникненні й огляді такого володіння, за статтею 162 КК.

30. Предметом даного злочину є будь-яке житло чи інше володіння, які фактично належать потерпілому і перебувають у його користуванні незважаючи на спірність реалізації відповідних повноважень. Наявність спору щодо зазначених об`єктів не виключає фактичного володіння і користування ними …».

Отже, предметом кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України є будь-яке житло чи інше володіння, які фактично належать потерпілому і перебувають у його користуванні незважаючи на спірність реалізації відповідних повноважень. Сам факт протиправного володіння особою житловим приміщенням та/або земельною ділянкою, навіть якщо вони мають іншого власника, не надає права нікому, входити й оглядати ці об`єкти без дозволу фактичного володільця за межами встановлених законом процедур.

Своєю чергою, слідчий суддя зазначає, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України може бути вчинений лише умисно, тобто особа, яка його вчиняє має усвідомлювати, що незаконно порушує недоторканість житла чи іншого володіння особи і свідомо припускала, що буде завдана шкода правам потерпілого.

Як видно з показань ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , територія, яка належить ОСОБА_4 і куди здійснив проникнення ОСОБА_6 огороджена парканом і він був обізнаний, що нею фактично володіє ОСОБА_4 , а тому він не мав права без дозволу ОСОБА_4 , за межами встановлених законом процедур, проникати на неї.

З показань ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , слідчим суддею з`ясовано, що такого дозволу ОСОБА_4 не надавав.

Отже, переконання ОСОБА_6 в тому, що територія на яку він проникає належить йому, не впливає на можливість кваліфікації таких дій за ч. 1 ст. 162 КК України.

Своєю чергою, як зазначалося вище, дізнавач має вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з практикою Верховного Суду, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (постанова Касаційного кримінального суду від 10 квітня 2023 року у справі № 190/829/21).

Відповідно до ст. 300 КПК України, для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з главою 20 КПК України дізнавач може вчиняти такі слідчі (розшукові) дії: допит; пред`явлення особи для впізнання; пред`явлення речей для впізнання; пред`явлення трупа для впізнання; обшук; огляд; слідчий експеримент; освідування особи; експертиза.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 КПК України, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Отже, за наявності підстав дізнавач зобов`язаний вчинити усі слідчі (розшукові) дії для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Всупереч зазначеному, у ході кримінального провадження, дізнавач, шляхом огляду місця події, слідчих експериментів зі свідками, не з`ясував на чиїй території відбувався конфлікт між ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та у чиєму фактичному володінні перебуває ця територія.

Отож, оскільки дізнавач дійшов помилкового висновку, про відсутність складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, не провів усіх слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшла висновку, що оскаржувана постанова є незаконною.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, оскільки оскаржувана постанова є незаконною, її необхідно скасувати.

За таких обставин, подану адвокатом ОСОБА_3 скаргу, в частині скасування оскаржуваної постанови, слідчий суддя задовольняє.

Своєю чергою, в частині вимог стосовно визнання дій дізнавача протиправними, слідчий суддя відмовляє, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях ч. 2 ст. 307 КПК України.

Що стосується вимог, про зобов`язання провести комплекс слідчих (розшукових) дій спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, то слідчий суддя відмовляє, оскільки зобов`язати провести слідчу (розшукову) дію, слідчий суддя може лише під час розгляду скарги на рішення слідчого, дізнавача, про відмову в її проведенні.

Отже, керуючись ст. 307 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И В :

скаргу ОСОБА_4 , яка подана його представником - адвокатом ОСОБА_3 , на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження № 0001347, яке внесене до ЄРДР 26 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача сектору дізнання Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 29 грудня 2023 року, про закриття кримінального провадження № 0001347, яке внесене до ЄРДР 26 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, - скасувати.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8