Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/501/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 червня 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 04 червня 2024 року до 02 серпня 2024 року.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 червня 2024 року, щодо ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 04 червня 2024 року до 02 серпня 2024 року.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

Обвинувачений раніше судимий, не працює, офіційного та постійного джерела не має, тобто немає міцних соціальних зв`язків, а тому дані обставини дають підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 може вчинити нові злочини та ухилятися від суду з метою уникнення покарання.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та попередження ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 04 червня 2024 року до 02 серпня 2024 року. Визначити заставу у розмірі 20 мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн. 00 коп.

Обгрунтовує свої вимоги тим, що під час ухвалення судом рішення про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд першої інстанції повинен був визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Оскільки судом першої інстанції враховано що ОСОБА_7 немає постійного джерела доходів, місця роботи та сталих соціальних зв`язків, обвинуваченому слід визначити розмір застави 20 мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 грн. 00 коп.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 60001691 від 24 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, щодо обвинуваченого продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 04 червня 2024 року до 02 серпня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, не встановлено.

Судовий розгляд кримінального провадження не закінчений з об`єктивних причин.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та обрав обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до десяти років. раніше судимий, на шлях виправлення не став, не працює, не одружений, у зв`язку з чим суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора дійшов правильного висновку, про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення клопотання прокурора та обрав обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку не визначати обвинуваченому ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Так, щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування; злочинів, які спричинили загибель людини; або якщо у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, однак був порушений особою, судді згідно ч. 4 ст. 183 КПК України надається право, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначати розмір застави. При цьому, суддя зобов`язаний обґрунтувати у рішенні незастосування застави.

За таких обставин, прокурором доведено достатніх підстав вважати, що неможливо забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 шляхом визначення йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки вона не зможе забезпечити наведені ризики, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та покладені на нього обов`язки.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою сторона захисту суду не надала, і в судовому засіданні їх не встановлено.

Згідно із ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про задоволення клопотання прокурора, про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою.

Враховуючи наведене, колегія суддів визнає за реальну можливість ухилення ОСОБА_7 від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не отримано відомостей, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зважаючи на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного, безпідставними є доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо недостатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Інших доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 395, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 червня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 04 червня 2024 року до 02 серпня 2024 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4