Справа № 216/3422/20
Провадження № 1-кп/216/137/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 кримінальне провадження № 00000973 від 22 травня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 24.07.2014 року вироком апеляційного суду Дніпропетровської області за чч. 1, 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 09.09.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 14 днів;

- 14.03.2017 року вироком апеляційного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 27.09.2019 року за відбуттям строку покарання;

- 28.10.2020 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за чч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 07.10.2021 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 213, ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців, звільнений 28.04.2023 року за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

У 2018 році ОСОБА_3 , перебуваючи на території Центрально-Міського ринку в Центрально-Міському районі м. Кривого РогуДніпропетровської області, купив у невідомої особи ніж, який є холодною зброєю, та став носити його при собі без передбаченого законом дозволу.

22 травня 2020 року близько 14.30 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 з мисливським ножем у руках, був помічений перехожим ОСОБА_7 , який повідомив про цей факт поліцію.

Після цього 22 травня 2020 року в період з 14.59 год. до 15.15 год.біля будинку АДРЕСА_2 працівниками поліції в присутності двох понятих було вилучено в ОСОБА_3 указаний ніж, який за висновком експерта від 05 червня 2020 року № 19/104-17/1/955 є холодною зброєю, виготовленою саморобним способом за типом мисливських ножів загального призначення, який ОСОБА_3 носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і дав суду такі показання.У травні 2020 року у денний час на проспекті Поштовому, неподалік будівлі управління поліції, до нього підішли працівники поліції, на вимогу яких у присутності понятих він добровільно видав ніж, який перебував у нього в кармані. Цей ніж він придбав собі для самозахисту.

Водночас обвинувачений зазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації та щиро кається в скоєному, тому суворо його не карати.

Ураховуючи таку позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченнямдоведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 263 КК України за ознаками носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий, не працює, неодружений, має на утриманні неповнолітню дочку, за місцем мешкання характеризується негативно, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, перебував на обліку в лікаря-нарколога в період з січня 2011 року до жовтня 2015 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності (а.к.п. 62-68).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, обстановку й мотиви скоєння злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, перед і пост кримінальну поведінку, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність роботи та родини, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, не перебування на цей час на обліках, негативну характеристику за місцем проживання, наявність однієї пом`якшуючої обставини та однієї обтяжуючої обставини.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України у громадських робіт.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 980 грн 70 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 26).

Запобіжний захід ОСОБА_3 в цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речовий доказ, а саме ніж, який був вилучений у ОСОБА_3 і переданий до камери зберігання речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 0439/20-ОР (а.к.п. 31), - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн 70 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1