Справа №534/399/24
Провадження №1-кп/534/38/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 від 15.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до Комсомольського міського суду Полтавської області з вищевказаним клопотання, яке обґрунтовано тим, що в провадженні СВ відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження

№ 0000257 від 15.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор зазначив, що у період часу з 13.04.2014 до 14.04.2014 невстановлена особа з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , незаконно заволоділа мопедом «Honda Lead», сірого кольору, рама № НОМЕР_1 , чим заподіяла матеріальну шкоду ОСОБА_4 на суму 3500 гривень.

Факт вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; іншими доказами в їх сукупності.

Суд, оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи, що кожен доказ не має наперед встановленої сили, дійшов наступних висновків.

У ході досудового розслідування проведено наступні слідчі дії:

- доручення про проведення досудового розслідування від 14.04.2014 року (а. к.п. 3);

- повідомлення про початок досудового розслідування від 15.04.2014 року (а. к.п. 4);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.04.2014 року (а. к.п. 5-6);

- протокол допиту потерпілого від 15.04.2014 року (а. к.п. 7-11);

- протокол допиту свідка від 15.04.2014 року (а. к.п. 12);

- протокол огляду місця події від 15.04.2014 року (а. к.п. 13-15);

- протоколи допиту свідків від 15.04.2014 року (а. к.п. 16-17);

- доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 04.10.2014 року (а. к.п. 18);

- протоколи допиту свідків від 19.12.2014 року (а. к.п. 21-22);

- постанова про призначення прокурора від 15.04.2014 року (а. к.п. 24);

- доручення про проведення досудового розслідування від 20.03.2020 року (а. к.п. 25);

- постанова про визначення органу, який буде здійснювати подальше досудове розслідування у формі досудового слідства від 15.02.2021 року (а. к.п. 26);

- доручення про проведення досудового розслідування від 23.03.2021 року (а. к.п. 27);

- постанова про призначення групи слідчих від 25.10.2023 року (а. к.п. 28);

- доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 30.10.2023 року (а. к.п. 29);

- рапорти о/у ВКП ВП № 2 КВП лейтенанта поліції ОСОБА_10 (а. к.п. 30);

Таким чином, досудове розслідування проведено поверхнево, не створено СОГ, не сформовано слідчі версії вчиненого кримінального правопорушення, не здійснено тимчасових доступів з метою отримання відеозаписів, не здійснено тимчасових доступів до документів до операторів до засобів мобільного зв`язку на ділянці вчинення злочину в певний період часу, який охоплює час вчинення цього кримінального правопорушення. Також оперуповноваженими не виконано доручення (а. к.п. 18), а саме, не встановлено особу яка скоїла, не перевірено на причетність осіб, які проживають на прилеглій території де скоєно злочин, не встановлено місце знаходження краденого майна, та не перевірено на причетність до скоєного осіб, які притягалися за аналогічні злочини.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Згідно п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. Слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, якщо строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Рішення про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) стосовно України вказано, що ефективність розслідування передбачає вимогу щодо оперативності та розумної швидкості. Навіть якщо у певній ситуації можуть існувати труднощі й перепони, які перешкоджають прогресу в розслідуванні, негайна реакція органів влади є необхідною для підтримки громадської впевненості у їхній відданості принципу верховенства права та запобігання будь-яким незаконним діям або їх безкарності. Більше того, із спливом часу перспектива проведення будь-якого ефективного розслідування суттєво зменшуватиметься. Прикладом цього може слугувати рішення ЄСПЛ у справі «Падура проти України». Ефективність досудового розслідування досягається, як убачається, завдяки узгодженості дій і функцій учасників кримінального провадження, які наділені певними повноваженнями (тобто слідчого, прокурора, який здійснює нагляд у формі процесуального керівництва, та слідчого судді).

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищезазначених вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні дотримано не було.

Протягом всього часу досудового розслідування з 10.11.2015 року слідчим не було проведено у повному обсязі всіх процесуальних дій щодо проведення ефективного розслідування за фактом самостійного виявлення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Тобто, досудове розслідування всупереч вимогам ст. 36 КПК України не було здійснено з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Порушення принципу ефективності здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадження суперечить також положенням ст.2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої ефективність - система, яка вимагається статтею 2, передбачати незалежне та безстороннє розслідування, яке відповідає певним мінімальним стандартам щодо ефективності.

Розслідування повинне також бути ефективним у тому розумінні, що воно має бути здатне привести до визначення питання, чи використана сила у таких справах була або не була виправдана за тих обставин та встановлення і покарання відповідальних осіб. Результат при цьому є необов`язковим, але обов`язковим є здійснення заходів.

Таким чином, компетентні органи мають діяти з належною наполегливістю і за своєю ініціативою порушувати провадження, яке здатне, по-перше, встановити обставини, за яких сталась подія та недоліки діяльності системи; по-друге, встановити, хто саме з представників державних органів був причетний до події. Вимога щодо публічності також застосовується у цьому контексті рішення у справах «Огур проти Туреччини» від 20 травня 1999 року, Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, «МакКерр проти Сполученого Королівства» від 04 травня 2001 року.

На підставі вищезазначеного та враховуючи, що розслідування не було проведено ефективно та з дотриманням вимог КПК України, суд дійшов до висновку про передчасність клопотання прокурора та відсутність підстав для закриття кримінального провадження № 0000138 від 19.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з відмовою у закритті, матеріали кримінального провадження за № 0000138 від 19.02.2014 року, підлягають поверненню до СВ ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області для проведення досудового розслідування.

Керуючись ст. 284, ст.ст.369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 від 15.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_11