Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

29 квітня 2024 року смт. Романів

Слідчий суддя Романівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у справі № 294/488/22, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2024 року до Романівського районного суду Житомирської області із Житомирського апеляційного суду в порядку статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) надійшли матеріали заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у справі № 294/488/22, подану при розгляді матеріалів справи за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту нерухомого майна, що було накладено у рамках кримінальної справи №247013/10 на підставі постанови прокурора Чуднівського району від 06.10.2010.

Вказаний відвід слідчого судді зводиться до незгоди з неприйняття слідчим суддею протягом тривалого строку процесуальних рішень, зокрема призначення судового розгляду у справі № 294/488/22.

В судове засідання заявник, слідчий суддя ОСОБА_4 та прокурор, що були належним чином повідомлені про час і місце вирішення питання про відвід, не з`явилися.

Вивчивши заяву про відвід, дослідивши підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід слідчому судді, передбачений статтею 75 КПК України. Зокрема, зі змісту пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України, слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Згідно практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Так, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення - зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім того, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Незалежність і об`єктивність судді (слідчого судді) в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Разом з тим, відповідно до частини 5 статті 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді (слідчого судді) та бути підтверджені відповідними доказами.

Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

У своїй заяві заявник, як на підставу відводу слідчого судді ОСОБА_4 , посилається на те, що тривале не призначення судового розгляду у справі №294/488/22 порушує розумність процесуального строку та відповідно є підставою, яка викликає сумнів у неупередженості слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 .

На переконання слідчого судді, в даному конкретному випадку не встановлено жодної обставини, яка б викликала розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 .

Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з прийнятими (неприйнятими) раніше слідчим суддею (суддею) рішеннями та будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в заінтересованості, неупередженості або необ`єктивності слідчого судді, що не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, а тому ці доводи не можуть бути підставами для відводу слідчого судді відповідно до пункту четвертого частини першої статті 75 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що в розумінні кримінального процесуального закону незгода відповідної сторони судового провадження з процесуальними діями чи процесуальним рішенням судді (слідчого судді) в рамках відповідного судового провадження, не може слугувати підставою для висновку про наявність підстав для відводу цього судді (слідчого судді) від розгляду відповідного судового провадження.

Всі судові рішення, які приймаються під час судового розгляду, дії суду, які вчиняються чи не вчиняються ним, можуть стати предметом перевірки під час як апеляційного, так і касаційного перегляду прийнятого судом за результатами судового розгляду рішення.

Однак можливе порушення процесуальних строків, передбачених для розгляду клопотання, за відсутності інших даних, зокрема тих, які б свідчили про зацікавленість слідчого судді у результатах провадження, не можуть бути визнані достатніми та законними підставами для відводу слідчого судді.

Отже, оскільки заявлений відвід слідчому судді ОСОБА_4 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про наявність підстав, передбачених статтею 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість слідчого судді, приходжу до висновку, що у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.75,76,80,81,309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у провадженні № 294/488/22 за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту нерухомого майна, який був накладений постановою прокурора Чуднівського району Житомирської області у кримінальній справі №247013/10 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1