Дата документу 08.04.2024Справа № 554/3009/24
Провадження № 1-кп/554/998/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому, підготовчому, судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 23.01.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заїченці, Семенівського району, Полтавської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

У розумінні примітки до ст. 369-2 КК України командир військової частини НОМЕР_1 є особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

На початку січня 2024 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту «ГРЛ», що за адресою: м. Полтава, вул. Заводська, ОСОБА_5 познайомився із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 , який повідомив йому про своє бажання здійснити переміщення для подальшого несення служби до військової частини НОМЕР_1 .

В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , до кола повноважень якого входить, зокрема, погодження письмової згоди на переміщення військовослужбовця. ОСОБА_5 знаючи, що переміщення військовослужбовців Збройних Сил України з підрозділу в підрозділ здійснюється на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України, який готується з урахуванням наданих командирами військових частин політерних заявок по спеціальності та письмових згод, з метою сприяння у вирішенні вказаного питання, повідомив ОСОБА_6 , що у разі надання йому неправомірної вигоди у сумі 2000 доларів США, використовуючи свої зв`язки та знайомства, він зможе вплинути на командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та посприяти у погодженні письмової згоди на переміщення, яка у подальшому послугує підставою для переміщення по службі військовослужбовця ОСОБА_6 з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 .

Під час повторної зустрічі, яка мала місце 09.02.2024 поблизу ринку «Браїлки» в м. Полтава, в автомобілі Jeep Compass, д.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , останній підтвердив свій намір здійснити вплив на командира військової частини НОМЕР_1 та посприяти ОСОБА_6 у вирішенні питання у погодженні письмової згоди на переміщення, яка у подальшому послугує підставою для переміщення по службі військовослужбовця ОСОБА_6 з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 за незаконну грошову винагороду у сумі 1500 доларів США та повідомив, що для цього йому необхідно надати копії необхідних документів, після чого в період часу від 1,5 тижні до 3 місяців буде вирішено питання щодо переміщення його по службі до підрозділу ППО військової частини НОМЕР_1 . Після чого ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 зустрітись 13.02.2024 для передачі документів та неправомірної вигоди.

13.02.2024, близько о 11 год. 30 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання раніше установленої домовленості, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_6 для себе неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1500 доларів США за вплив на прийняття рішення командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 до кола повноважень якого входить погодження письмової згоди на переміщення військовослужбовця, яка слугувала підставою для переміщення по службі військовослужбовця ОСОБА_6 з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

22 березня 2024 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в угоді обставин та погодився на призначення йому покарання за ч.2 ст.369-2 КК України у виді штрафу в розмірі 2500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 гривень.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, є не тяжким злочином.

Окрім того суд переконався, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального та Кримінального Кодексів України, а також інтересам суспільства.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження даної угоди.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

угоду про визнання винуватості від 22 березня 2024 року в кримінальному провадженні №0000095 від 23.01.2024 року, укладену між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 2500 (двох тисяч п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 52 коп.

Речові докази:

1.) грошові кошти банкнотами номіналом 100 доларів США у кількості 15 штук, на загальну суму 1500 доларів США, повернути до відповідного підрозділу УСБУ в Полтавській області, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 14.02.2024 року ;

2) мобільний телефон марки «IPhone 14 Pro Max» повернути власнику ОСОБА_5 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 14.02.2024 року;

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави обвинуваченим, його захисником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1