Справа №639/1934/24
Провадження №1-в/639/123/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про приведення вироку Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01.12.2023 року до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого останній раз:

- 01.12.2023 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 126-1 КК України до 2 місяців арешту,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» про приведення вироку Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01.12.2023 року до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року відносно засудженого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01.12.2023 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 2 місяців арешту.

28 березня 2024 року набирає чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до статті 60 КК України та розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, який доповнено пунктом 23, що передбачає заміну засудженим невідбутої частини покарання у виді арешту на інший вид покарання, передбачений статтею 72 КК України.

Станом на 08.04.2024 р. невідбута частина покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку суду складає 1 місяці 6 днів арешту.

На підставі вищевикладеного, начальник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» просить замінити невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_4 у виді арешту на інший вид покарання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Від адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та засудженого надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01.12.2023 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 2 місяців арешту.

Вирок набрав законної сили 02.01.2024 року.

Засуджений ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання у вигляді арешту в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Станом на 09.04.2024 року відбута частина покарання засудженим складає - 26 днів арешту, невідбута частина покарання складає 1 місяць 5 днів арешту.

23.08.2023 року був прийнятий Закон України №3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», який вступив у законну силу 28.03.2024 р.

Вказаним законом було внесено зміни до видів покарання, зокрема ст.60 КК України викладена в такій редакції: 1. Покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців; 2. Арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Таким чином, арешт, як вид покарання, на теперішній час не може застосовуватись до осіб, які не є військовослужбовцями.

Також, цим законом додано новий вид покарання, а саме ст.59-1 КК України «Пробаційний нагляд», який полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Відповідно до п.23 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Кримінального кодексу України, з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Пункт 2 частини 1 статті 72 КК України в редакції закону від 23.08.2023 року вказує, що одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають:

а) два дні обмеження волі;

б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт;

в) два дні пробаційного нагляду.

Санкція ст.126-1 КК України в редакції Закону №3342-IX, передбачає такі види покарання: громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Приписами ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

На підставі викладеного, призначене ОСОБА_4 покарання за вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01.12.2023 року за ст. 126-1 КК України має бути приведене у відповідність до вимог Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України № 3342-IX від 23.08.2023 року.

Приймаючи до уваги, що Закон України № 3342-IX від 23.08.2023 року скасовує можливість застосування за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України покарання у виді арешту, суд дійшов висновку про необхідність заміни засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання у виді арешту на пробаційний нагляд відповідно до ст. 72 КК України, виходячи із співвідношення одному дню арешту відповідають два дні пробаційного нагляду.

За таких обставин, клопотання начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 01.12.2023 року у виді 1 місяця 5 днів арешту на покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 місяці 10 днів.

Звільнити ОСОБА_4 з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно.

На підставі ст. 59-1 КК України встановити ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Копії ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1