09.04.2024 Справа №469/1822/23
1-кп/469/185/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000202 від 28.05.2023 року з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Комісарівка Березанського району Миколаївської області, громадянки України, освіта середня, студентки Миколаївського медичного фахового коледжу, працездатної, раніше не судимої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

11 грудня 2023 року до Березанського районного суду Миколаївської області суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000202 від 28.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 15 грудня 2023 року між Прокурором Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яка підтримує публічне обвинувачення у кримінальному провадженні №0000202 від 28.05.2023 року та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , згідно з умовами якої дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

За умовами угоди обвинувачена ОСОБА_4 зобов`язалася беззастережно визнати під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачення у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в обсязі підозри (обвинувачення) у судовому провадженні (п.а. П.2 Угоди), сторони узгодили між собою питання про призначення покарання ОСОБА_4 за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України у вигляді трьох років обмеження волі, за частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони угоди узгодили призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді трьох років позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України з покладенням на ОСОБА_4 виконання обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України (П.3 Угоди).

Прокурор, обвинувачена та захисник у судовому засіданні просили затвердити надану угоду.

При цьому обвинувачена повністю визнала свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості. З узгодженою мірою покарання обвинувачена згодна.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, з`ясувавши у обвинуваченої, що вона цілком розуміє положення ст.ст.394, 424, 473, ч.4 ст.474 КПК України щодо наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, у якому вона повністю та беззастережно визнає себе винуватою, вид покарання, та відмовляється від права на судовий розгляд, а також підтверджує, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що вона має можливість виконати взяті на себе зобов`язання, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

При цьому суд враховує також, що зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України, угоду укладено у кримінальному провадженні щодо нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана суспільним інтересам та інтересам окремих осіб, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Таким чином, відповідно до укладеної угоди суд визнає ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме, у тому, що у неї в період з листопада місця 2022 року, та не пізніше 20.05.2023 року, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами громадян, за допомогою створення неправдивого оголошення в соціальній мережі «Facebook», щодо надання послуг з продажі товару (вишиванок), використовуючи для отримання та обготівкування здобутих шахрайським шляхом грошових коштів власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами громадян, ОСОБА_4 в листопаді 2022 року, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, створила неправдиве оголошення в соціальній мережі «Facebook», в якому вказала, що надає послуги з продажу товару (вишиванок) на території України.

На створене неправдиве оголошення 20.05.2023 відреагувала ОСОБА_7 , яка виявила бажання придбати товар (вишиванки).

ОСОБА_4 , не маючи на меті надавати послуги з продажу товару, видаючи себе за особу, яка може їх надавати, хоча такою не була, через спілкування за допомогою мобільного додатку «Viber», надала ОСОБА_7 реквізити власної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 для перерахування грошових коштів за надання вказаної послуги, яку взагалі не мала на меті надавати.

Потерпіла ОСОБА_7 , будучи введеною в оману, здійснила безготівковий банківський перерахунок на банківський рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_1 .

Так, 25.05.2023 року потерпіла ОСОБА_7 , будучи введеною в оману, за допомогою стаціонарного терміналу АТ КБ «ПриватБанк» здійснила переказ грошових коштів в розмірі 9900 гривень двома транзакціями, на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку надала ОСОБА_4 в соціальній мережі «Viber», за продаж товару (вишиванки).

Однак, після перерахування вказаних грошових коштів на рахунок, який був у фактичному користуванні та власності ОСОБА_4 , остання припинила будь-яке спілкування з потерпілою ОСОБА_7 , обіцяні послуги з продажу товару (вишиванки) не надала, заволодівши таким чином шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 , якими розпорядилася на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 9900 гривень.

За викладених обставин вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, суд визнає ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме, у тому, що у неї в період з листопада місця 2022 року, та не пізніше 20.05.2023 року, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами громадян, за допомогою створення неправдивого оголошення в соціальній мережі «Facebook», щодо надання послуг з продажі товару (вишиванок), використовуючи для отримання та обготівкування здобутих шахрайським шляхом грошових коштів власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами громадян, ОСОБА_4 в листопаді 2022 року, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, створила неправдиве оголошення в соціальній мережі «Facebook», в якому вказала, що надає послуги з продажу товару (вишиванок) на території України.

На створене неправдиве оголошення 04.06.2023 відреагувала ОСОБА_8 , яка виявила бажання придбати товар (вишиванки).

ОСОБА_4 , не маючи на меті надавати послуги з продажу товару, видаючи себе за особу, яка може їх надавати, хоча такою не була, через спілкування за допомогою мобільного додатку «Viber», надала ОСОБА_8 реквізити власної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 для перерахування грошових коштів за надання вказаної послуги, яку взагалі не мала на меті надавати.

Потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману, здійснила безготівковий банківський перерахунок на банківський рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_1 .

Так, 25.05.2023 року потерпіла ОСОБА_8 , будучи введеною в оману, за допомогою свого мобільного телефону та застосунку «Приват24» зі своєї банківської картки здійснила переказ грошових коштів в розмірі 4271,36 гривень однією транзакцією, на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку надала ОСОБА_4 в соціальній мережі «Viber», за надання послуг з продажу товару (вишиванки).

Однак, після перерахування вказаних грошових коштів на рахунок, який був у фактичному користуванні та власності ОСОБА_4 , остання припинила будь-яке спілкування з потерпілою ОСОБА_8 , обіцяні послуги з продажу товару (вишиванки) не надала, заволодівши таким чином шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 , якими розпорядилася на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 4271,36 гривень.

Крім того, в період з листопада місця 2022 року, та не пізніше 20.05.2023 року, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами громадян, за допомогою створення неправдивого оголошення в соціальній мережі «Facebook», щодо надання послуг з продажі товару (вишиванок), використовуючи для отримання та обготівкування здобутих шахрайським шляхом грошових коштів власну банківську картку АТ «Універсал Банк» (MonoBank) № НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами громадян, ОСОБА_4 в листопаді 2022 року, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, створила неправдиве оголошення в соціальній мережі «Facebook», в якому вказала, що надає послуги з продажу товару (вишиванок) на території України.

На створене неправдиве оголошення 16.05.2023 відреагувала ОСОБА_9 , яка виявила бажання придбати товар (вишиванки).

ОСОБА_4 , не маючи на меті надавати послуги з продажу товару, видаючи себе за особу, яка може їх надавати, хоча такою не була, через спілкування за допомогою мобільного додатку «Viber», надала ОСОБА_9 реквізити власної банківської картки АТ «Універсал Банк» (MonoBank) № НОМЕР_2 для перерахування грошових коштів за надання вказаної послуги, яку взагалі не мала на меті надавати.

Потерпіла ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, здійснила безготівковий банківський перерахунок на банківський рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_2 .

Так, 16.05.2023 року потерпіла ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, за допомогою свого мобільного телефону та застосунку «Приват24» зі своєї банківської картки здійснила переказ грошових коштів в розмірі 4500,00 гривень однією транзакцією, на банківську картку АТ «Універсал Банк» (MonoBank) № НОМЕР_2 , яку надала ОСОБА_4 в соціальній мережі «Viber», за надання послуг з продажу товару (вишиванки).

Однак, після перерахування вказаних грошових коштів на рахунок, який був у фактичному користуванні та власності ОСОБА_4 , остання припинила будь-яке спілкування з потерпілою ОСОБА_9 , обіцяні послуги з продажу товару (вишиванки) не надала, заволодівши таким чином шляхом обману грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 , якими розпорядилася на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 4500,00 гривень.

За викладених обставин вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання, узгоджене сторонами в Угоді про визнання винуватості від 15 грудня 2023 року, яке відповідає санкціям ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та положенням ч.1 ст.70 КК України, зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання з встановленням її іспитового строку на підставі ст.75 КК України.

Враховуючи особу винної та наявність обставини, що пом`якшує покарання, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, та інші обставини справи, з`ясувавши думку прокурора суд дійшов до висновку про можливість встановлення обвинуваченій іспитового строку тривалістю в один рік відповідно до положень ч.4 ст.76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- ноутбук марки «ThinkPad»;

- мобільний телефон марки «Redmi», які зберігаються в слідчому кабінеті №6 ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області в сейфі, після вступу вироку в законну силу конфіскувати, згідно п.1 ч.9 ст.100 КПК України;

- мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Tecno», які зберігаються в слідчому кабінеті №6 ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області в сейфі, після вступу вироку в законну силу повернути законному володільцю ОСОБА_10 згідно з п.5. ч.9 ст.100 КПК України;

- мобільний телефон марки «ZTE», переданий ОСОБА_10 під зберігальну розписку, після вступу вироку в законну силу вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_10 згідно з п.5. ч.9 ст.100 КПК України;

- мобільний телефон марки «Redmi», переданий ОСОБА_11 під зберігальну розписку, після вступу вироку в законну силу вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_11 згідно з п.5. ч.9 ст.100 КПК України;

- ноутбук «Lenovo», переданий ОСОБА_4 під зберігальну розписку, після вступу вироку в законну силу вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_4 згідно з п.5. ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до даних обвинувального акта процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, і питання про їх відшкодування на вирішенню суду не ставилося та судом не вирішувалося.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого в ході досудового розслідування не застосовувалися, і підстави для їх обрання судом відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 грудня 2023 року між Прокурором Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яка підтримує публічне обвинувачення у кримінальному провадженні №0000202 від 28.05.2023 року та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000202 від 28.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до умов угоди визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, та призначити її покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волілі строком на 3 (три) роки.

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч.1 ст.190 КК України, більш суворим покаранням, призначеним за ч.2 ст.190 КК України, і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ст.100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- ноутбук марки «ThinkPad»;

- мобільний телефон марки «Redmi», які зберігаються в слідчому кабінеті №6 ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області в сейфі, після вступу вироку в законну силу конфіскувати, згідно п.1 ч.9 ст.100 КПК України;

- мобільний телефон марки «Samsung», мобільний телефон марки «Tecno», які зберігаються в слідчому кабінеті №6 ВП №8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області в сейфі, після вступу вироку в законну силу повернути законному володільцю ОСОБА_10 згідно з п.5. ч.9 ст.100 КПК України;

- мобільний телефон марки «ZTE», переданий ОСОБА_10 під зберігальну розписку, після вступу вироку в законну силу вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_10 згідно з п.5. ч.9 ст.100 КПК України;

- мобільний телефон марки «Redmi», переданий ОСОБА_11 під зберігальну розписку, після вступу вироку в законну силу вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_11 згідно з п.5. ч.9 ст.100 КПК України;

- ноутбук «Lenovo», переданий ОСОБА_4 під зберігальну розписку, після вступу вироку в законну силу вважати повернутим законному володільцю ОСОБА_4 згідно з п.5. ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: