№ провадження 1-кп/208/282/24
ВИРОК

Іменем України

17 квітня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням № 0000771 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Табаки Болградського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, не працевлаштований, не одружений, фактично місце мешкання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.05.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 152, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187, ст. 70 ч.1, 4 КК України, до покарання у виді 10 років позбавлення волі, звільнений 22.04.2021 року по відбуттю строку покарання;

- 28.04.2022 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за тяжкі, в тому числі корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

О 06.05 годині 29.11.2021 року, ОСОБА_5, перебув на території Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Парки Кам`янського», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Курська 35, де побачив раніше незнайому ОСОБА_4 , яка здійснювала ранкову пробіжку.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на відкрите викрадення у ОСОБА_4 будь-якого майна, яке знаходилось при ній та мало майнову цінність, діючи повторно, ОСОБА_5 підбіг зі спини останньої та вхопив її за шию, утримуючий таким чином та не даючи змоги надати опір своїм протиправним діям, таким чином застосувавши до потерпілої насильство, що не є небезпечним для її життя та здоров`я.

Утримуючи однією рукою шию ОСОБА_4 , іншою рукою ОСОБА_5 схопив за каучуковий шнурок із вставками та зачіпкою, виготовленими із золота 585 проби вагою 1,2 грама, вартістю 1 923,33 гривень та золотим хрестиком виготовленими із золота 585 проби, вагою 3,97 грама, вартістю 4 398,09 гривень, які висіли на шиї потерпілої, та спробував їх зірвати.

Здійснюючи спротив, ОСОБА_4 стала голосно вимагати від ОСОБА_5 припинити протиправні дії, і далі, застосувавши фізичну силу до останнього, звільнилась від його захвату, залишивши при цьому шнурок із хрестиком в своєму володінні.

Усвідомивши, що йому не вдалось заволодіти майном потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 припинив свої протиправні дії та з місця вчинення кримінального правопорушення втік, тобто з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав та пояснив суду наступне.

З потерпілою ОСОБА_4 він раніше не знайомий та до затримання ніколи не бачив. Він постійно мешкає в с. Ігрень м. Дніпро. Останній час мешкав в м. Кам`янське. Напередодні інкримінованих йому подій, знаходився в м. Кам`янське, у своєї знайомої, яка мешкає в приватному секторі міста. Її анкетні дані не пам`ятає. Близько 06 години 29.11.2021 року, він вийшов від знайомої та рухався до зупинки транспорту, маючи на меті дістатись до залізничного вокзалу та їхати в м. Дніпро. В парк цього ранку не заходив. Проходячи по вулиці був зупинений чоловіком, який виявився охоронцем. Заперечує пояснення охоронця, що він десь ховався. Він його оговорює та плутається в показаннях. Зазначена особа та інший охоронець його затримали та перевезли до парку, куди була викликана поліція. Працівники поліції доставили його до відділу, де йому стало відомо, що його підозрюють у грабежі.

З обвинуваченням категорично не згодний, так як потерпіла ОСОБА_4 плутається в поясненнях, раніше зазначала, що не бачила його обличчя. Потім показання змінила та зазначила, що нібито розгледіла його в момент грабіжу. Допитаний сторож парку зазначив, що не пам`ятає подій, хоча відповідно до отриманих судом довідок саме він був на зміні в цей день. На переглянутих відеозаписах, якась особа біжить від парку через площу, але це не він. В час затримання був в спортивному костюмі без капюшона, з сумкою через плече. Одежу, на відеозапису самого нападу, не видно. Відео не якісне і з нього не вбачається, що це саме він вчинив злочин.

Вважає себе безпідставно обвинуваченим, та просить його виправдати у вчиненні цього злочину.

Вина ОСОБА_5 встановлена в судовому засіданні та підтверджена відповідними та належними доказами, які були предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що до подій злочину, з обвинуваченим вона раніше знайома не була. Вона мешкає неподалік Центрального парку м. Кам`янське, та на протязі останніх 5-ти років, разом з чоловіком, в ранковий час бігала по його території. Темп бігу з чоловіком в них різний, тому один одного вони не чекають.

Приблизно о 05.40 годині 29.11.2021 року, вона вийшла на пробіжку. Чоловік ще був вдома, збирався виходити через 10 хвилин. При собі вона мала мобільний телефон через який слухала музику, та на шиї - золоту підвіску на каучуковому шнурку. Була вдягнута в лосини та куртку з тонкої тканини, та вважає, що підвіску видно не було. Було ще темно, але в парку горіли ліхтарі.

Пробігши одне коло по парку, вона побачила чоловіка з капюшоном на голові, лице якого вона на той момент не бачила. Останній був одягнений в темні речі, взутий в кросівки. На брюках чоловіка були наявні чорно-білі лампаси. Останній зайшов до парку з іншого входу, який розташований зі сторони вулиці Москворецької.

Пробігши друге коло, вона знов побачила цього чоловіка, і вже звернула на нього свою увагу, але відігнала свої сумніви щодо нього. Коли вона пробігала біля «колеса огляду» парку, цей чоловік підбіг до неї ззаду та схопив її обома руками за шию і крикнувши: «Сука молчать!», почав її душити.

Далі, однією рукою він намацав на її шиї підвіску та намагався її зірвати. Шнурок знаходився під курткою, і чоловік не встиг його зірвати. В цей момент вона змогла викрутитись та схопила рукою обвинуваченого за геніталії, після чого нападник її відпустив. Коли вона повернулася, чоловік вдарив її рукою по голові, а потім ногою в область грудей. Коли чоловік її бив, з нього спав капюшон і вона побачила його обличчя. Вона стала гукати на допомогу свого чоловіка, вважаючи, що той вже повинен бути на пробіжці. На її крик прибіг сторож парку, а обвинувачений втік. Сторож викликав охорону, які почали переслідування, спіймали нападника біля магазину «ЦУМ» та привезли в парк, де вона його впізнала по обличчю та одежі, дуже неприємному запаху.

В поліції вона впізнала грабіжника по пред`явленим їй чотирьом фото. Це був саме ОСОБА_5 .

Вважає, що окрім наміру на заволодіння її речами, обвинувачений також цікавився нею як жінкою.

Після нападу та ударів, у неї місяць боліли груди, через що вона зверталася до лікарів. По теперішній час вона відчуває великий страх. Не бажає нікому пережити таке жахіття, яке відбулось, та й ще могло б відбутись. Просила покарати обвинуваченого на розсуд суду;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що він працює в охоронному підприємстві, і одним з об`єктів охорони є території Центрального парку м. Кам`янське. Чергування добове, з 8-ї до 8-ї ранку. Приблизно наприкінці листопада 2021 року, точну дату не пам`ятає, він чергував з напарником. В ранковий час зупинились на території парку. У вікно їх службового автомобілю постукав сторож та повідомив, що невідомий чоловік напав на дівчину і побіг в сторону ЦУМа. Сторож описав нападника, після чого, він разом з напарником переслідуючи злочинця поїхали через парк, потім через площу та виїхали на вулицю. Вони наздогнали обвинуваченого напроти ЦУМа. Той тікав озираючись, потім перестрибнув через паркан. Мабуть не знав куди йому бігти. Він вийшов з автомобіля, обійшов будинок та зайшов у його двір, розташований перед парканом через який переліз обвинувачений. На зустріч йшов чоловік, у якого він запитав, чи не бачив той чоловіка в чорній куртці та червоному капюшоні. Чоловік відповів: «Вот он стоит за деревом», і він одразу виявивши ОСОБА_5 , його затримав. Потім під`їхав на автомобілі напарник та вони поїхали в парк, де перебувала потерпіла з чоловіком. Потерпіла одразу впізнала ОСОБА_5 як нападника, і останній це підтвердив. Його напарник на теперішній час проживає десь в Польщі, і тому надати свідчення не зможе;

- витягом з ЄРДР від 29.11.2021 року, як підставою початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, з фабулою, що 29.11.2021 року, приблизно о 06.05 годині, на території Центрального парку м. Кам`янське, невідомий чоловік схопив ОСОБА_4 за шию та намагався зірвати ланцюжок та хрестик з її шиї (т.2 а.с. 1);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 з вищезазначеними обставинами (т.2 а.с. 7);

- протоколом огляду місця події від 29.11.2021 року, згідно якого зафіксована обстановка на місці вчинення злочину - ділянки місцевості розташованої біля будинку АДРЕСА_2 та фото таблицею до даної слідчої дії (т.2 а.с. 8-13);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.11.2021 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 впізнала ОСОБА_5 , який 29.11.2021 року, приблизно о 06.05 годині, перебуваючи у Центральному парку м. Кам`янське по вулиці Курська 35 , підбіг до неї ззаду, обхопив руками в районі шиї та намагався зірвати з шиї ланцюжок із хрестиком, однак невдало, після чого втік (т.2 а.с. 18-23);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.12.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 як незнайомого йому чоловіка, якого він приблизно о 06.15 годині 29.11.2021 року, затримав біля будинку АДРЕСА_3 як особу, яка напала на жінку в центральному парку м. Кам`янське (т.2 а.с. 94-98);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.12.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав незнайомого йому чоловіка, якого він приблизно о 06.15 годині 29.11.2021 року, затримав біля будинку АДРЕСА_3 як особу, яка напала на жінку в центральному парку м. Кам`янське (т.2 а.с. 99-103);

- протоколом огляду предмету - добровільно наданим потерпілою ОСОБА_4 хрестика зі шнурком, яким зафіксовані їх індивідуальні ознаки, зафіксовано частковий розгин кільця замку шнурка (т.2 а.с. 27-29);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 5105 від 23.12.2021 року, згідно якого станом на 29.11.2021 року ринкова вартість: каучукового шнурка довжиною 500 мм із вставками та зачіпкою, виготовленими із золота 585 проби, загальною вагою 1,2 грами, складала 1 923,33 гривень; хрестика виготовленого із золота 585 проби, вагою 3,97 грами, складала 4 398,09 гривень (т.2 а.с. 108-112)

- протоколом огляду предмету - оптичного диску із відеофайлом, під час перегляду якого зафіксовано територію КП КМР «Парки Кам`янського», розташованого в м. Кам`янське, по вул. Курська 35 . На відеозапису видно, що по центральній алеї парку, зі сторони проспекту Гімназичного в сторону проспекту Тараса Шевченка біжить жінка, одягнена у фіолетову кофту та сірі штани. За нею біжить чоловік, який підбігає до жінки ззаду та руками обхоплює її за шию. Жінка намагається звільнитись від захвату чоловіка, при цьому вона розвертається до нього обличчям. Чоловік продовжує утримувати жінку за волосся, при цьому намагається нанести їй удар правою ногою в район живота. Після цього, чоловік відпускає жінку та тікає по головній алеї парку у напрямку пр. Тараса Шевченка у м. Кам`янське.

При перегляді відеозапису зафіксовано зовнішні ознаки правопорушника, а саме: чоловік на вигляд приблизно 30-35 років, зростом приблизно 180 см, статура середня. Вдягнутий у куртку чорного кольору із капюшоном, зсередини червоного кольору, штани спортивні чорного кольору, на штанах праворуч напис вертикальний білого кольору, чорне спортивне взуття (т.2 а.с. 52-57);

В судовому засіданні при огляді відеозапису нападу, потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що на відеозапису зображена саме вона, в момент нападу на неї обвинуваченого. На відео зафіксовано як останній обхватив її ззаду двома руками, нащупав ланцюжок, після чого вона почала кричати. Схватила нападника за геніталії, після чого останній відпустив її та вдарив спочатку рукою по голові, а потім ногою у груди.

- протоколами огляду оптичних дисків, під час перегляду яких встановлено, що на них зображено площу Петра Калнишевського у м. Кам`янське за 29.11.2021 року. О 06.10 год. з території КП КМР «Парки Кам`янського», розташованого в м. Кам`янське, по вул. Курська 35, вибіг чоловік, одягнений у темний одяг. Чоловік пробіг через площу Петра Калнишевського та побіг у провулок між ТЦ « ЦУМ » по проспекту Тараса Шевченка 9 та магазином «RIO», розташованим по проспекту Тараса Шевченка 9-А. За чоловіком з парку виїхав автомобіль служби охорони білого кольору, який поїхав за вказаним чоловіком, доїхав до зазначеного вище провулку, після чого розвернувся та поїхав по проспекту Тараса Шевченка у напрямку вулиці Медичної. (т.2 а.с. 60-66, 69-72);

- протоколом огляду оптичного диску, під час огляду яких встановлено, що на них зображено ділянка місцевості - провулок між ТЦ « ЦУМ » в м. Кам`янське. по проспекту Тараса Шевченка 9, та магазином «RIO» по проспекту Тараса Шевченка 9-А за 29.11.2021 року. Чоловік зростом приблизно 180 см., середньої статури, одягнений у темний одяг. Штани темні спортивного типу, праворуч на штанах напис вертикальний білого кольору. Обличчя чоловіка не видно. Чоловік побіг по провулку в напрямку двору, який огороджений парканом. Чоловік підбіг до паркану та переліз через нього. За ним до провулку під`їхав автомобіль, при цьому самого автомобіля на відеозаписі не видно, видно лише світло його фар. Автомобіль одразу розвернувся та поїхав від провулку (т.2 а.с. 75-78);

- протоколом огляду оптичного диску, на якому зображено внутрішнє приміщення Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що розташоване за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Аношкіна, буд. 7/42 , за 29.11.2021 року. О 06.54 годині до приміщення Кам`янського РУП заходять троє чоловіків, з них двоє працівників поліції у форменому одязі, та чоловік у кайданках. Особа затриманого встановлена як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 одягнений у чорну куртку із капюшоном. Капюшон двокольоровий, ззовні чорного кольору, зсередини червоного кольору, чорні спортивні штани із написом вертикальним білого кольору на правій нозі, а також кросівки чорного кольору (т.2 а.с. 81-85);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.12.2020 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 розповіла про події які мали місце 29.11.2021 року приблизно о 06.00 годині. Пояснила, що в цей час займалася ранковою пробіжкою на території міського парку в м. Кам`янке. Знаходячись ближче до вулиці Москворецька, вона звернула увагу на чоловіка який йшов у протилежному їй напрямку та дивився на неї. Далі, коли вона вибігла на головну алею парку зі сторони входу, та стала бігти по вказаній алеї, звернула увагу, що цей чоловік йде у напрямку алеї зі сторони вулиці Москворецька. Коли вона пробігла проти вказаного чоловіка, почула позаду себе кроки. Потім цей чоловік підбіг до неї ззаду та схватив однією рукою за шию, а іншою рукою спробував зірвати хрестик зі шнурком з її шиї. В цей час вона почала кричати та рукою схопила чоловіка за геніталії. Чоловік відпустив її, і вона повернулася до останнього. Чоловік наніс їй удар кулаком по голові спереду, а також один удар ногою по тулубу, вище грудей зліва. Потім цей чоловік почав тікати по головній алеї парку у напрямку проспекту Т.Шевченка м. Кам`янське (т.2 а.с. 86-93)

Зазначені оптичні диски переглянуті під час судового розгляду справи.

Відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого з метою з`ясування їх належності та допустимості, перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 23 КПК України, за участю учасників кримінального провадження, і кожному з них судом надається оцінка, як це вимагає ст. 94 КПК України, так як для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення обвинувачення поза розумним сумнівом, який є усталеною правовою позицією (рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» в тому числі), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, як вчинення незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, що є його правом на свій розсуд формувати лінію свого захисту.

Надаючи допомогу стороні захисту, суд отримав від адміністрації КП КМР «Парки Кам`янського» довідку, згідно якої в час вчинення нападу на ОСОБА_4 , сторожем Центрального парку працював ОСОБА_16 .

Розшуканий судом та допитаний в судовому засіданні в якості свідка захисту ОСОБА_16 , пояснив суду, що приблизно 2-3 роки назад він працював сторожем в Центральному парку м. Кам`янське. Працював добу через три. В зміні було два сторожи. В обов`язки входило слідкувати за порядком в парку. В нічний час парк зачинявся, але вони все одно робили обходи. В разі якихось подій, вони викликали поліцію. В Центральному парку він пропрацював один місяць, після чого його в вересні 2021 року перевели на таку ж посаду до Лівобережного парку міста. Подій за які його допитують, він не пам`ятає, бо в листопаді 2021 року він вже працював в іншому парку.

Посилання сторони захисту, що показання ОСОБА_16 підтверджують невинність обвинуваченого, не можуть бути прийнятими судом до уваги, так як свідок заявляє, що за два місяці до вчинення злочину він вже не працював саме в Центральному парку, а був переведений до Лівобережного парку міста.

Питання працевлаштування, переведення працівників КП КМР «Парки Кам`янського» з одного до іншого підрозділу, належне оформлення таких дій цією установою, не є предметом розгляду в справі за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Посилання обвинуваченого, що свідок ОСОБА_19 його оговорює, судом сприймаються критично. Цей охоронець, який безпосередньо затримував ОСОБА_5 , раніше з ним не знайомий, будь-яких причин давати неправдиві пояснення не має. При допиті свідок чітко зазначає, що ОСОБА_5 ховався за деревом, а не йшов йому назустріч. Був одягнутий саме в тих речах, про які повідомив сторож парку.

Під час первинного допиту потерпіла ОСОБА_4 дійсно зазначала, що не розгледіла обличчя нападника. Будучі присутньою при огляді відео нападу, надала суду додаткові пояснення, зазначивши, що обличчя обвинуваченого вона розгледіла. Попередні пояснення обґрунтувала своїм хвилюванням, яке триває і досі.

Зазначена аргументація є повністю прийнятна для суду, в тому числі як для жінки яка піддалась нападу.

При перегляду в суді відео нападу, встановлено, що нападник був в куртці з капюшоном, в темних брюках з білим вертикальним написом. Під час нападу капюшон куртки нападника відкинувся як і вказує потерпіла, і вона об`єктивно могла розгледіти обличчя нападника з невеликої відстані. На відео чітко вбачається червона внутрішня частина капюшона нападника.

Саме в такого одягу ОСОБА_5 доставлений до Кам`янського РУП. Посилання ОСОБА_5 , що він доставлений до поліції в верхньому одягу на якому відсутній капюшон, знаходиться поза межами здорового глузду.

На думку суду, позиція ОСОБА_5 щодо не визнання своєї вини містить захисно-хибний характер, спростовується наведеними вище належними та допустимим доказами у справі, і розцінюється виключно як намагання уникнути відповідальності за вчинення умисного тяжкого злочину.

Конкретний зміст вини окремих видів злочинів визначається їх складами, що передбачені нормами Особливої частини КК України. На ступінь вини особи впливають мета, мотив, місце і час вчинення злочину, життєвий досвід, тощо.

У загальному вигляді доказування вини і мотивів вчинення кримінального правопорушення в тому числі вимагає встановлення конкретних фактичних даних, які свідчать про збуджуючі обвинуваченого приводи - потреби, інтереси, прагнення та інше, що викликали у нього рішучість вчинити даний злочин.

При доказуванні умислу необхідно встановити конкретні фактичні дані, які б свідчили, що інтелектом, волею, умислом обвинуваченого охоплювались виявлені час, місце, спосіб вчинення злочину тощо, а у злочинах з матеріальним складом - настання злочинних наслідків.

КПК України виходить з того, що кожний доказ у кримінальному провадженні має адресне призначення - доказувати певні факти і обставини, в тому числі факти, що вказують на поведінку обвинуваченого, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення.

Судимості обвинуваченого, як факти, що характеризують обвинуваченого, та не перебувають у безпосередніх причинно-наслідкових, хронологічних зв`язках з кримінальним правопорушенням, не можуть бути доказами саме по суті справи, за винятком, коли необхідно пояснити природу дій обвинуваченого, виявлення його стану свідомості, намірів, умислу, систематичності в поведінці.

Кримінально-правовими наслідками судимості є те, що судимість враховується при визнанні рецидиву кримінального правопорушення, як одна із ознак, що характеризують особу винного, та враховується відповідно до загальних засад призначення покарання.

Судимість, як особливий правовий стан особи, виникає у зв`язку з ухвалою обвинувального вироку суду за вчинене нею кримінальне правопорушення та тягне певні, несприятливі для засудженого, правові наслідки, що виходять за межі покарання.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2013 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ст. 152 ч.1, 2, ст. 187 ч.1, 2 КК України, міститься в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с. 123-126), обвинувачений та адвокат з ним ознайомлені при завершені досудового розслідування у справі, ніяких заяв та клопотань з приводу його будь-якої недопустимості не заявляли.

Зазначений вирок безперечно повинен прийматися судом до уваги, в тому числі виходячи з того, що попередня судимість ОСОБА_5 за ст. 152 КК України повинна бути врахована як рецидив злочинів, а засудження обвинуваченого за ст. 187 КК України, утворює в його діях ознаки повторності.

Відповідно до дослідженого судом зазначеного вироку, ОСОБА_5 є раніше судимим за вчинення двох поспіль епізодів розбійного нападу та послідуючого зґвалтування потерпілих, вчинених в нічний час, в парку культури та відпочинку м. Дніпро, шляхом нападу на жертви ззаду та придушування їх за шию руками.

Спосіб вчинення кримінального правопорушення не визнається обов`язковою кваліфікуючою ознакою кримінальним законом, але незважаючи на це, в кримінальному процесі спосіб вчинення злочину є обов`язковим елементом предмету доказування по кожному кримінальному провадженню.

У теорії доказів спосіб вчинення кримінального правопорушення тлумачиться як комплекс дій, що вчиняється правопорушником у певній послідовності і призводить до злочинного наслідку.

«Modus operandi» (лат.) перекладається як «зразок дії» та означає звичний для людини спосіб виконання певного завдання, і в криміналістиці ним зазначається типовий спосіб вчинення злочинів саме даним злочинцем, що пов`язується з особистісним орієнтиром, рівнем інтелекту ті іншими індивідуальними ознаками особистості, з зверненням уваги на повторюванні деталей, послідовності самих дій, стереотипного характеру поведінки в аналогічних ситуаціях.

У системі судів загальної юрисдикції судова практика вищих судових інстанцій виступає орієнтиром як для нижчих судів, так і для інших правозастосовних органів. Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі 756/10060/17 окреслена правова позиція, згідно якої: «Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права»

Враховуючи викладене, суд при прийняті остаточного рішення у справі, не вбачає будь-яких правових підстав не врахування дослідженого в судовому засіданні вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2013 року відносно ОСОБА_5.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Всі досліджені докази у справі є допустимими, у своїй достовірності, сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, незалежного підтвердження один одного, послідовності, встановлюють сукупність обставин справи, що утворюють об`єктивну сторону діяння визначає його суб`єктивну сторону. Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і ОСОБА_5 поза розумним сумнівом є винним у його вчиненні, судом виключається.

У відповідності до ч.3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, вину не визнав, за місцем мешкання скарг на його поведінку не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, враховує обставини які обтяжують покарання, принцип його індивідуалізації.

Суд вважає, що враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо тільки шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі, з відбуття покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

На думку суду, зазначене покарання є законним та справедливим для виправлення обвинуваченого, попередження вчиненням нових злочинів.

Статтею 68 КК України передбачено призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу.

Санкція ч.2 ст. 186 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, тобто дві третини максимального строку покарання становить 4 роки позбавлення волі, і за відсутністю підстав передбачених ст. 69 КК України, саме такий вид та міра покарання судом і застосовуються.

ОСОБА_5 засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Злочин інкримінований ОСОБА_5 у теперішньому провадженні, вчинений ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною 4 зазначеної статті визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Процесуальні витрати по проведенню судових експертиз, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно до ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням призначеним за теперішнім вироком, менш суворого покаранням призначеного за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2022 року, остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_5 покарання, рахувати з 29.11.2021 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової товарознавчої експертизи у сумі 200 гривень.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1