Справа № 296/3026/24
Ухвала

Іменем України

03 квітня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Кичкирі Радомишльського району Житомирської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого на посаді пекаря у ТОВ «Барви Полісся», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадженні №0000309 від 02.04.2024, -

встановив:

Старша слідча в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженимпрокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , відповідно до змісту якого просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В обґрунтування поданого клопотання слідча ОСОБА_4 зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000309 від 02.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проживає разом із дружиною ОСОБА_8 , сином ОСОБА_9 та пасербицею ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 .

Так, 31 березня 2024 року в денний час ОСОБА_5 залишився наодинці із малолітньою пасербицею ОСОБА_10 у будинку за місцем проживання. У цей день, час та місці, за достовірно невстановлених слідством обставин у ОСОБА_5 , який обізнаний про вік потерпілої, та з якою перебуває у сімейних відносинах, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та вагінальним проникнення в тіло ОСОБА_10 , яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій, незалежно від її добровільної згоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, будучи обізнаним про вік пасербиці, ОСОБА_5 взяв ОСОБА_10 за руки та завів до кімнати, де поблизу ліжка зняв з себе та малолітньої весь одяг. Після цього, не зважаючи на супротив пасербиці та прохання її відпустити, поклав ОСОБА_10 на ліжко, ліг поряд із нею, та наказав робити рукою маніпуляції із статевим органом. Через деякий час ОСОБА_5 зупинив пасербицю та наказав ОСОБА_10 взяти статевий орган до ротової порожнини, що остання зробила, та таким чином вступив із малолітньою в орогенітальний контакт, з використанням геніталій.

Після цього, не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , використовуючи свою фізичну перевагу, долаючи волю потерпілої чинити опір, перебуваючи на ліжку в кімнаті будинку за місцем проживання, здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_10 , яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій.

02.04.2024 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідча та прокурор обґрунтовують тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого містить безальтернативну міру покарання - позбавлення волі на тривалий період часу, у зв`язку з чим, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічному, повному та неупередженому встановленню обставин вчиненого кримінального правопорушення, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом з метою зміни (відмови) ними своїх показань. Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення стосовно своєї пасербиці, з якою перебував у сімейних відносинах та проживали за однією адресою. Також необхідно врахувати вік потерпілої та уразливий стан, який ним обумовлений, зокрема через психологічні особливості, а також характер вчиненого відносно неї кримінального правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_5 особисто або через уповноважених ним осіб може в подальшому здійснювати тиск на потерпілу та/або свідків з метою зміни або відмови останніми від показів (п.3 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 (яка входить в групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000309 від 02.04.2024) та слідча ОСОБА_4 подане клопотання підтримали та просили його задовольнити. Прокурор наголосила на наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та вказала, що підозрюваний може впливати на малолітню потерпілу з метою відмови останньої від наданих показань.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчої та застосувати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказав, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України слідчою та прокурором достатніми доказами не доведена: свідки вчинення кримінального правопорушення відсутні. Також зазначив, що підозрюваний визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро кається. Крім того, просив врахувати особу підозрюваного, який має на утриманні малолітню дитину.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Додатково вказав, що визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 02 квітня 2024 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02 квітня 2024 року; протоколами огляду місця події від 02 квітня 2024 року; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 02 квітня 2024 року; протоколом допиту свідка від 02 квітня 2024 року; протоколом допиту підозрюваного від 02 квітня 2024 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 02 квітня 2024 року.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Зокрема, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_5 , підозрюється, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, за вчинення якого КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк віддесяти до п`ятнадцяти років.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява №33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Слідчий суддя відзначає, що тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя не виключає ризику незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні №0000309 від 02.04.2024 з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь. Також необхідно зауважити, що підозрюваний проживає разом з малолітньою потерпілою за однією адресою, що, з урахуванням характеру інкримінованого злочину, буде становити великий ризик психологічного та фізичного впливу на потерпілу з його сторони.

Разом з тим, ризик перешкоджання ОСОБА_5 кримінальному провадженню іншим чином, органом досудового розслідування достатньо не доведений.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину стосовно малолітньої особи, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено та стороною захисту достатніми доказами не доведено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотаннястаршої слідчої в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 слід задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 червня 2024 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи приписи п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання старшої слідчої в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 червня 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 05 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1