Справа №534/576/24
Провадження №1-кп/534/70/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року місто Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.1 ст.309, ч.1 ст.129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Комсомольського міського суду перебуває кримінальне провадження №0000264від 13.09.2023. У даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 14 березня 2024 року.

Оскільки в зазначені строки завершити розгляд справи не надається можливим, прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .. Прокурор вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відтак просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав та одночасно вказував, що ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, не зменшилися, наполягав на продовженні відносно ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором наголошено, що підставою продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно обрати винятковий запобіжний захід - у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження у контексті розгляду зазначеного вище клопотання, суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу встановленого строку запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати, зокрема, на свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як убачається з матеріалів справи, 15.12.2023 ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 11.02.2024. Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.02.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.03.2024.

У зазначених вище ухвалах були встановлені ризики переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що обставини, що були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились. Суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , підстави вважати, що під тяжкістю можливого покарання, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше правопорушення.

Вирішуючи питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд враховує, що обвинувачений, перебуваючи на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, а кримінальна відповідальність за злочин, який йому інкримінований, передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, а тому ОСОБА_4 може ухилятися від слідства та суду, що унеможливлює своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому кримінального покарання за скоєні злочини.

Окрім цього, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 має інформацію щодо проживання свідків та потерпілих, ризик незаконно впливати на свідків є реальним.

Крім того наявність ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення в судовому засіданні не спростовано, оскільки ОСОБА_4 згідно обвинувального акту вчинив нові злочини після того, як обвинувальний акт за іншим обвинуваченням було направлено до суду. Твердження захисника про те, що обвинувачений ці діяння вчинив вдома, не є безумовною підставою для спростування наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК Ураїни.

За таких обставин, суддя приходить до переконливого висновку щодо можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, а отже зазначені у клопотанні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ст.177 КПК України, не зменшились та не перестали існувати на даний час.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 зазначили, що на момент розгляду клопотання відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому просили скасувати застосований запобіжний захід. Разом із тим, доказів на підтвердження вказаних обставин щодо відсутності ризиків, суду надано не було.

Суд прийшов до висновку, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

Доказів, що перешкоджають ОСОБА_4 перебувати під вартою в умовах ДУ «Полтавська УВП №23» суду не надано.

Згідно частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, суд прийшов до переконання про наявність підстав не визначати розмір застави.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, не визначаючи розмір застави.

Керуючись ст. 176-178, 183, 184, 194, 197, 199 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Датою закінчення дії ухвали є 10 травня 2024 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено в судовому засіданні о 15 год 15 хв 18 березня 2024 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.