Провадження № 1-кп/641/386/2024 Справа № 641/6911/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою при розгляді обвинувальних актів у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 18.01.2023 року та № 000186 від 01.02.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 18.01.2023 року та № 000186 від 01.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що згідно ст. 12 КК України вважається тяжким злочином та за ч. 3 ст. 186 КК України, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі від 4 до 8 років, що згідно ст. 12 КК України також вважається тяжким злочином.

19.10.2023 слідчим суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який 30.11.2023 було продовжено строком до 30.01.2024 року.

Будучи обізнаним про свої процесуальні обов?язки, одним із яких є прибуття до Комінтернівського районного суду м. Харкова за судовим викликом у зазначений час, обвинувачений ОСОБА_5 25.01.2024 о 10.00 год. на судове засідання не з?явився, причини, які могли б бути визнані поважними не повідомив. Про те, що він був повідомлений належним чином про призначене судове засідання на 10.00 год. 25.01.2024 підтверджує його власноручний підпис у явочному листі. Також у вказаному явочному листі наявний власноручний підпис захисника ОСОБА_6 . ОСОБА_7 . Крім того, наступне судове засідання було призначене на 12.02.2024 на 11.00 год. Будучи обізнаним про свої процесуальні обов?язки, одним із яких є прибуття до Комінтернівського районного суду м. Харкова за судовим викликом у зазначений час, обвинувачений ОСОБА_5 12.02.2024 об 11.00 год. на судове засідання не з?явився, причини, які могли б бути визнані поважними не повідомив. Про те, що він був повідомлений належним чином про призначене судове засідання на 11.00 год. 12.02.2024 підтверджує його власноручний підпис у розписці про отримання судової повістки.

Таким чином, будучи обізнаним про свої процесуальні обов?язки, щодо прибуття до Комінтернівського районного суду м. Харкова за судовим викликом ОСОБА_5 не виконав їх.

На даний час існує ряд ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою, на думку прокурора, для застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

1) обвинувачений може вчинити спробу переховуватись від суду з метою уникнути відповідальності. Вказаний ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи під домашнім арештом, порушив покладені на нього обов`язки, не з`являвся у судові засідання;

2) оскільки на теперішній час ні потерпілі, ні свідки у судових засіданнях не допитані, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на потерпілу та свідків, що перешкоджатиме встановленню істини кримінальному провадження;

3) обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину проти власності. Крім того, у обвинуваченого відсутні законні джерела існування, що може спонукати його до отримання незаконного доходу за рахунок злочинів проти власності.

З огляду на викладене, прокурор зазначає, що є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання заперечує, просить не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що у разі застосування до нього домашнього арешту буде дотримуватись покладених на нього обов`язків та з`являтись у судові засідання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечує., при вирішення питання про обрання запобіжного заходу просить врахувати наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків та зареєстрованого місця проживання.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доданими до клопотання матеріалами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії» затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Судом встановлено, що в межах цього кримінального провадження до обвинуваченого вже був застосований запобіжних захід у вигляді домашнього арешту, строк якого було продовжено до 30.01.2024 року. При застосуванні запобіжного заходу на обвинуваченого, серед іншого, було покладено обов`язок з`являтись до суду. Однак, в порушення своїх обов`язків, будучи повідомленим про проведення судового засідання 25.01.2024 року та 12.02.2024 року, ОСОБА_5 у судові засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, докази поважності причин неявки не надав.

З метою забезпечення явки обвинуваченого у судове засідання ухвалою суду до нього застосовано привід. У судове засідання 25.03.2024 року обвинуваченого доставлено працівниками поліції. Для забезпечення захисту обвинуваченого ухвалою суду від 25.03.2024 року йому призначено захисника. Під час оголошеної перерви для забезпечення явки захисника обвинувачений покинув залу судового засідання, чим унеможливив подальше проведення судового засідання та розгляд клопотання прокурора.

Відповідно до доданих до клопотання матеріалів, ОСОБА_5 на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, неодноразово притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а зважаючи на те, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, здійснювати вплив на свідків та потерпілих.

В зв`язку з викладеним, суд вважає ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеними.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено.

Посилання обвинуваченого на те, що він здійснює догляд за матір`ю, неофіційно працевлаштований не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд вважає, що застава у розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, може достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та призначає заставу у розмірі 211960грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 183, 196, 197, 199, 331 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченого, тобто з 13-00 08 квітня 2024 року.

Строк дії ухвали до 06 червня 2024 року.

Розмір застави визначити в сумі 211960 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на р/р НОМЕР_1 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , отримувач ТУДСА України в Харківській області, призначення платежу: застава згідно КПК по справі № 641/6911/23, ОСОБА_5 (Комінтернівський районний суд м. Харкова), до сплину терміну тримання під вартою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади за наявності паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09.04.2024 року о 13-30.

Суддя ОСОБА_1