Справа № 642/1407/24
Провадження № 1-кп/642/353/24
ВИРОК

Іменем України

19 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 02.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, що не одружений, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не маючий, з середньою освітою, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий,

- 02.06.2009 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, 17.02.2010 звільнений умовно - достроково по ст. 81 КК України, невідбутий строк 10 місяців 25 днів,

- 17.01.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296, 70,71 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць,

- 11.10.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України, призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки,

- 24.06.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України - іспитовий строк 2 роки,

- 08.12.2015 до Червоназаводським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, в силу ч. 4 ст. 70 КК України кінцеве покарання призначено з урахуванням вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.06.2015, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки,

- 02.06.2016 перегляд вироку Апеляційним судом Харківської області згідно до якого, вирок в частині призначеного покарання відмінити. Вважати засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України, 02.06.2016 заарештований на підставі вироку Апеляційного суду Харківської області

- 17.06.2016 до Комінтернівським районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, в силу ч. 1 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуге покарання по вироку Апеляційного суду Харківської області від 02.06.2016, згідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 04.02.2016 по 17.06.2016,

- 03.03.2021 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 2 місяця,

- 08.12.2021 року Дергачівський районний суд Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік (покарання не відбув),

- 04.03.2024 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років й місяць,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, -

установив:

Так, ОСОБА_4 ,02.01.2024 близько 10 год 30 хв перебуваючи на території парку «Сквер Пожежників», що розташований у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману власника, з метою наживи, попросив у малознайомого йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний йому мобільний телефон, начебто для того, щоб переглянути правильність записаного номеру, гарантувавши при цьому його повернення, однак намірів повертати його вже не мав. У відповідь на це прохання ОСОБА_5 , нічого не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_4 передав свій мобільний телефон, сподіваючись, що той його відразу ж поверне. Таким чином ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав за необхідне для незаконного заволодіння майном ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь мобільний телефон «Меіzu М6», не маючи наміру на його повернення, скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_5 з місця скоєння злочину пішов, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме залишив собі.

В результаті зазначених дій ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на суму 2030 гривень 50 копійок, що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №160 від10.01.2024р.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно, обставини, викладені в обвинувальному акті мали місце. Вказав, що йому дуже соромно. Щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні допитати обвинуваченого, та вивчити дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом обману кваліфіковані вірно.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про його особу, а також вирок Ленінського районного суду від 04.03.2024 р., згідно якого ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_6 належить призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки обвинувачений вчинив злочин за цим кримінальним провадженням до ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 04.03.2024, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 (пять) років 1 (один) місяць, остаточне покарання йому необхідно призначити з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, тобто, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покараннь за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.03.2024.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом - не встановлено.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 за даним кримінальним провадження не обирався.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання про речові докази суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк - 2 (два) роки.

В силу ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.03.2024, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк - 6 (шість) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 10.01.2024р.

Міра запобіжного заходу за даним кримінальним провадженням не обиралась.

Скасувати арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08.01.2024.

Речові докази : а саме: мобільний телефон «MEIZU», М711Н LTE Mobile Phone, іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області повернути його власнику потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням по справі судово- товарознавчої експертизи ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса» № 160 від 02.01.2024 в розмірі 2271 грн. 84 коп.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2 ст.394КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Головуючий: