Справа № 357/3546/24
У Х В А Л А

06 березня 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження № 0000870 від 04.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України про арешт майна,-

У С Т А Н О В И В:

09.06.2023 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження № 0000870 від 04.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000870 від 04.03.2024, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.03.2024 близько 15 год. 34 хв. за участю автомобіля «КІА Optima» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухаючись неподалік будинку № 6 по вул. Короленка в м. Біла Церква Київської області, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до БЦ МЛ №2, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Під час огляду місця події було вилучено автомобіль «КІА OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що власником є ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду місця події, проведеного 03.03.2024, вказаний автомобіль вилучено та поміщено на штрафмайданчик за адресю: 3 км а/д Р-17 (Біла Церква-Володарка), 04.04.2024 визнано речовим доказом.

В судовому засіданні прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просила накласти арешт на тимчасове вилучене майно.

Представник власника майна ОСОБА_4 не заперечував проти накладання арешту, але просив передати даний автомобіль на відповідальне зберігання власнику майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши доводи учасників по даному клопотанню, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 0000870, відомості про яке 04 березня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого від04.04.2024, згідно з вимогами ст. 98 КПК України автомобіль марки «КІА OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки останній є предметом кримінально протиправних дій та може бути використаний, як доказ фактів та обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого полягає у тимчасовому позбавленні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт майна носить тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку (ст. 368 КПК).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні. підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про накладення арешту, підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, п. 3, п. 1, п 4 ч. 2 ст. 167, 170,175, 309, 371, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження № 0000870 від 04.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 03.03.2024 під час огляду місця події, а саме автомобіль марки «КІА OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 із забороною відчуження даного транспортного засобу.

Автомобіль марки «КІА OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 повернути власнику (за наявності документів, що підтверджують право власності на вище зазначений автомобіль) для використання.

Зобов`язати ОСОБА_5 на першу вимогу органу досудового розслідування та суду надати автомобіль «КІА OPTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 для проведення необхідних експертиз.

Копію ухвали негайно вручити прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , для виконання та представнику власника майна ОСОБА_4 для відома.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддяОСОБА_1