Справа № 367/5885/23
Провадження по справі № 1-кп/367/447/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000599 від 18 червня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

04.04.2013р. вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, 08.04.2014р. відповідно до ст.6 ЗУ «Про амністію» невідбутий строк скорочений та 12.03.2016 р. звільнений з Бориспільської ВК Київської області по відбуттю покарання;

26.06.2019 року вироком Ірпінського міського суду за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Біліївка, Володарського району, Київської області, громадянина України, українця, розлученого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

18.11.2013 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі;

25.12.2013 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі;

31.08.2015 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі;

20.12.2023 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2023 близько 11 год. 50 хв. (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_5 , проходячи поблизу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, всупереч ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника чи іншого законного користувача домоволодіння, підійшов до металевих воріт, суміжних з парканом, який огороджує територію вищевказаного будинку та скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу, переліз через них, тим самим незаконно проник на територію подвір`я, що на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_8 . У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на незаконне проникнення до вищевказаного житла, підійшов до вхідних дверей будинку, всупереч волі власника чи іншого законного користувача, та шляхом зламу дверного замка, незаконно проник до середини будинку, однак внаслідок спрацювання сигналізації, яка була встановлена у житлі, залишив територію вказаного домоволодіння.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла.

17.06.2023 близько 11 год. 50 хв. (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , проходячи поблизу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, всупереч ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника чи іншого законного користувача домоволодіння, підійшов до металевих воріт, суміжних з парканом, який огороджує територію вищевказаного будинку та скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу, переліз через них, тим самим незаконно проник на територію подвір`я, що на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_8 . У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на незаконне проникнення до вищевказаного житла, підійшов до вхідних дверей будинку, всупереч волі власника чи іншого законного користувача, та шляхом зламу дверного замка, незаконно проник до середини будинку, однак внаслідок спрацювання сигналізації, яка була встановлена у житлі, залишив територію вказаного домоволодіння.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачений ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла.

Допитані в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні-проступку, передбаченому частиною 1 статті 162 КК України, визнали та підтвердили фактичні обставини скоєння ними кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаялися.

Потерпілий до суду не прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся у передбачений законом спосіб, надавав заяви про розгляд справи за його відсутністю.

Прокурор у судовому засіданні просила суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 3 років обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, відповідно до статті 75 КК України звільнити від призначеного основного покарання з іспитовим строком - 3 роки, обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України призначити покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Захисники щодо призначення покарання підтримали прокурора.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачені, захисники та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинувачених, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, а тому знаходить правильною кваліфікацію їх дій за частиною 1 статті 162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинувачених, суд вбачає наступне:

ОСОБА_5 не є особою з інвалідністю, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем колишнього проживання характеризується формально нейтрально, про що свідчать: довідки лікарів, характеристика з місця проживання, вимога щодо судимості та його свідчення.

Суд не приймає до уваги вирок Ірпінського міського суду Київської області від 02 серпня 2023 року по справі №367/3280/23, зважаючи на те, що даний вирок не набрав законної сили.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останнім.

Кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_5 , передбачене частиною 1 статті 162 КК України, відповідно до статті 12 КК України, віднесене до кримінальних проступків.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, розлучений, раніше неодноразово судимий, за місцем колишнього проживання характеризується формально нейтрально, про що свідчать: довідки лікарів, характеристика з місця проживання, вимога щодо судимості та його свідчення, вироки суду.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, скоєного останнім.

Кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 , передбачене частиною 1 статті 162 КК України, відповідно до статті 12 КК України, віднесене до кримінальних проступків.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на вищевикладені обставини, те, що обвинувачений визнав свою провину, щиро розкаявся, враховуючи особу винного, який офіційно не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується формально нейтрально, раніше судимий, однак вчинені кримінальні правопорушення не становлять, на думку суду, високої суспільної небезпеки, то суд вважає, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у межах санкції статті у виді обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Обираючи міру покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він визнав свою провину, щиро розкаявся, враховуючи особу винного, який офіційно не працює, розлучений, за місцем проживання характеризується формально нейтрально, раніше неодноразово судимий, то суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у межах санкції статті у виді обмеження волі, при цьому остаточне покарання слід визначити із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись статтями 50, 65-67, 70,75, 76, частиною 1 статті 162 КК України, статтями 349, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України та призначити покарання у виді 3 (ТРЬОХ) років обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_5 вимоги статті 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк - 2 (ДВА) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 162 КК України, та призначити покарання у виді 3 (ТРЬОХ) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2023 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 7 (СЕМИ) років позбавлення волі.

Цивільний позов, речові докази, судові витрати відсутній.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим, захисникам, та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1