Справа №295/2154/24
УХВАЛА

Іменем України

12.02.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши внесене старшою слідчою СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000600, зареєстрованого 06.04.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , клопотання про арешт майна та додані до клопотання матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулася з вказаним клопотанням, в якому послалася на те, що слідчим відділом Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області розслідується кримінальне провадження №0000600 від 06.04.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Досудове розслідування здійснюється групою слідчих, до якої включені слідчі слідчого управління ГУНП в Житомирській області.

В ході розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_5 за її життя перебувала квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.11.2018 року між ОСОБА_6 (який діяв як представник ОСОБА_5 за довіреністю) та ОСОБА_7 , укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу ОСОБА_8 . При цьому слідча звертає увагу, що інтереси ОСОБА_5 представлялись ОСОБА_6 за довіреністю від 09.08.2018, тобто за довіреністю, посвідченою після смерті власниці житла.

На підставі вказаного договору, 22.11.2018 року право власності на зазначену квартиру зареєстровано приватним нотаріусом ОСОБА_8 за гр. ОСОБА_7 . В подальшому 10.09.2019 квартира продана ОСОБА_9 , а останнім продана 15.10.2019 ОСОБА_10 , якому і належить на теперішній час. Відомості про обтяження, в т.ч. іпотеки, за вказаною квартирою в Реєстрі не містяться.

В ході досудового розслідування 08.09.2023 було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що з ОСОБА_7 перебуває у дружніх відносинах. На початку 2018 року познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 , який запропонував оформити технічний паспорт на об`єкт нерухомості у Львові за винагороду у розмірі 300 доларів. Після підписання необхідного пакету документів у нотаріуса разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , ОСОБА_6 отримав грошову винагороду, документи передані ОСОБА_7 .

08.09.2023 допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що його знайомий на ім`я ОСОБА_11 запропонував тимчасово оформити на себе квартиру за грошову винагороду у розмірі 300 доларів США. Через деякий час було здійснено поїздку до м. Житомира для підписання пакету документів у нотаріуса за присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Із ОСОБА_12 , на якого видана довіреність, свідок не знайомий.

На переконання слідчої, встановлені під час досудового розслідування дані, а саме факт наявності довіреності від імені ОСОБА_5 , виданої після її смерті, а також показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 очевидно свідчать, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 набуте шахрайським шляхом із використанням підроблених документів.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що об`єкт нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_10 .

Посилаючись на положення ст. 170 КПК України, завдання арешту майна та з метою забезпечення збереження речового доказу, слідча за погодженням із прокурором просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ,що належить ОСОБА_10 .

Слідча в судове засідання не з`явилася, просила розгляд клопотання проводити без її участі, клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття даної особи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розгляд клопотання проведено без повідомлення власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки майно не було тимчасово вилучене та це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши й дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження № 0000600 від 06.04.2021, слідчим відділом Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом того, що на території Житомирської області діяла група невстановлених слідством осіб, до яких входили приватні нотаріуси Житомирської області, які шляхом обману протягом 2020-2021 років вчиняли дії щодо привласнення чужого нерухомого майна, чим було заподіяно матеріальну шкоду у великих розмірах, із попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України.

Постановою слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 08.09.2023 року квартира АДРЕСА_2 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки даний об`єкт нерухомого майна є предметом кримінального правопорушення та був набутий у власність в результаті кримінально-протиправних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, надані на підтвердження таких обставини докази, завдання та мету арешту майна, слідчий суддя пристає на позицію сторони обвинувачення щодо необхідності арешту квартири АДРЕСА_3 , зважаючи на наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Таким чином, оскільки квартира АДРЕСА_3 є предметом та речовим доказом зазначеного кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та враховуючи, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, арешт наведеного майна зумовлений необхідністю його збереження та запобіганню можливості передачі, відчуження, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання підлягають задоволенню.

При цьому слідчий суддя також зважує, що у разі задоволення клопотання застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна та заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається (ч. 12 ст. 170, ч. 4 ст. 173 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 та власником якої є ОСОБА_10 , без заборони використання зазначеної квартири особами, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а особами, що не були присутні в судовому засіданні з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1