справа № 361/6325/22
провадження № 1-кп/361/503/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого : АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не має, інвалідності не має, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, обґрунтовуючи наявність ризиків вказує на тяжкість покарання за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення (за ч. 4 ст. 186 КК України від 7 до 10 років), наявність факту ухилення від суду, в зв`язку з чим ОСОБА_4 оголошувався в розшук, відсутністю у останнього міцних соціальних зв`язків, ймовірності незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків з метою приховання своєї злочинної діяльності, та існування ризику продовження скоєння нових кримінальних правопорушень, так як ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні інкримінованих йому правопорушень в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела заробітку. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти заявленим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що переховуватися не збирається, а його захисник адвокат ОСОБА_5 просить застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або визначити обвинуваченому заставу в мінімальному розмірі, посилаючись на недоведеність існування заявлених прокурором ризиків та тривалий час перебування обвинуваченого під вартою.

Заслухавши доводи учасників судового провадження суд прийшов до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою суду від 18.01.2024 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 17.03.2024 включно, однак враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, складність справи та об`єм обвинувачення, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 .

При продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, при цьому суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , в тому числі у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України .

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання в м. Києві, будучи працездатним офіційно не працевлаштований, а отже не має постійного джерела доходів, не одружений, утриманців не має, вказані обставини свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків, при цьому тяжкість покарання, яке передбачене законом у разі визнання його винуватим за ч. 4 ст. 186 КК України, передбачає позбавлення волі на строк до 10 років, що свідчить про можливість залишення останнім в будь-який момент фактичного місця проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду; раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень в період іспитового строку, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, оскільки не володіє достатнім рівнем самоконтролю, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд вважає ймовірним наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на висновок суду впливає той факт, що по справі на даний час ще не допитані потерпілі та свідки, покази яких в судовому засіданні мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, на яких ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати з метою зміни їх показів на свою користь щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не втратили своєї актуальності.

Беручи до уваги суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, його репутацію, вік, стан здоров`я, процесуальну поведінку до обрання найбільш суворого запобіжного заходу, а саме те, що ухвалою суду від 23.03.2023 в зв`язку із умисним ухиленням від суду ОСОБА_4 було оголошено в розшук (а.с.77), та інші наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м'якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Прийнявши до уваги доводи сторони захисту, суд не вважає їх більш вагомими ніж наявність ризиків, яким необхідно запобігати.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю наявних обвинувачень, на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, при цьому об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було.

Враховуючи викладені обставини, мету застосування запобіжних заходів, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, отже, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинений із погрозою застосування насильства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 334, 371-372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 11.05.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1