Справа № 464/2240/20
пр.№ 1-в/464/37/24
31 травня 2024 року м.Львів
Сихівський районний суд міста Львова
суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши клопотання провідного інспектора Залізничного районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Львівській області про звільнення від покарання, -

у с т а н о в и в :
Залізничний районний відділ філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у виді штрафу засудженого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, до кримінальної відповідальності більше не притягувався.
Представник органу пробації у судовому засіданні подання підтримав та просив задоволити.
Прокурор за наявних матеріалів, доданих до подання, просив відмовити на підставі ч.3 ст.80 КК України у зв`язку з перебуванням засудженого в розшуку.
На розгляд подання засуджений до суду, будучи належно повідомленим, не прибув, що відповідно до ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
За вимогами ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 18 грудня 2020 року (справа № 464/2240/20) ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.199 КК України та ч.1 ст.204 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.1 ст.70 КК України на строк чотири роки з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів; на підставі ст.75 КК України звільнено засудженого відбування призначеного основного покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку два роки та покладенням обов`язків згідно із ст.76 КК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року вказаний вирок в частині призначеного покарання змінено виключено з мотивувальної та резолютивної частин покликання на ч.1 ст.70 КК України та покарання у виді штрафу у розмірі 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102000 грн, на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 28 жовтня 2021 року за поданням органу пробації розстрочено засудженому в частині стягнення штрафу в сумі 102000 грн рівними частинами з урахуванням сплати 10000 грн строком на дванадцять місяців, зобов`язавши останнього щомісячно сплачувати штраф на користь держави у розмірі не менше 7666 грн 67 коп до повної виплати, повідомляючи орган з питань пробації про сплату відповідної частини штрафу шляхом пред`явлення квитанції. При розгляді такої справи засуджений та захисник з урахуванням сплати 10000 грн просили розстрочити сплату штрафу на рік.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 22 листопада 2022 року відмовлено у поданні органу пробації про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі.

У силу положень ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У порядку ч.6 ст.368 КПК України при застосуванні норм закону суд ураховує правову позицію Верховного Суду від 21 листопада 2022 року у справі № 754/17643/21, за якою застосування ст.80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Ухилення від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. За змістом ст.389 КК України (кримінальні правопорушення проти правосуддя) ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад кримінального правопорушення та тягне кримінальну відповідальність.

Вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2022 року у справі № 754/17643/21).

Беручи до уваги викладене, відповідь Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області НПУ від 20 січня 2023 року щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з приводу звернення з приводу притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України не є належним доказом спростування чи підтвердження факту ухилення від відбування покарання.

Так, за ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У ч.1 ст.303 КПК України визначено, що під час досудового провадження може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Саме у кримінальному провадженні підлягають доказуванню наступні обставини: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст.91 КПК України).

Відомості щодо дотримання визначеного КПК України порядку внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розслідування кримінального провадження відсутні.

У ст.22 КВК України закріплено, що прокурор відповідно до Закону України "Про прокуратуру" здійснює нагляд за додержанням законів в органах і установах виконання покарань при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Доказів внесення прокурором у порядку ст.214 КПК України відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є його процесуальним обов`язком, до клопотання не долучено.

За відсутності кримінального провадження та відповідних процесуальних рішень органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (ст.110 КПК України) неможливо встановити обставини, які б підтверджували чи спростовували факт ухилення від відбування покарання у виді штрафу.

Перебування засудженого у розшуку, як на те покликається прокурор, не впливає на зупинення перебігу давності при виконанні такого покарання як штраф.

Суд зазначає, що зміст подання представника органу пробації має відповідати загальним засадам оформлення звернення до суду, що передбачає наведення у ньому усіх відомостей, які необхідні для розгляду подання судом. Обов`язок з`ясування вищевказаних фактів не може перекладатися на суд, адже подання представника органу пробації має бути обґрунтованим, а обставини, викладені у ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті.

Підсумовуючи наведене у своїй сукупності, суд переконаний, що правові підстави для задоволення подання відсутні та у такому слід відмовити. Відомості, які б спростовували даний висновок, відсутні.

На підставі ст.ст.369, 372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у поданні.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає закнної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5