Справа № 154/842/22 Провадження №11-кп/802/483/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

12 червня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 23 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч.4 ст.70 КК за вироком Волинського апеляційного суду від 10.03.2022, та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років 7 (сім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 вирішено обчислювати

з 24.09.2021.

На підставі норми ч.5 ст.72 КК у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зараховано строк тримання під вартою з 24.09.2021 по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення цього вироку, тобто до 21.11.2022 включно.

Вироком також вирішено цивільний позов та питання про судові витрати, про арешт майна і речові докази.

Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вказаний вирок подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що це судове рішення стосується прав, свобод та інтересів останнього через те, що у ньому на його думку стверджується про скоєння злочину ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, тобто ОСОБА_5 .

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали провадження приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, і серед них визначено таку як забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно із ч.1 ст.24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно з вимогами статей 398, 399 КПК України питання про те, чи подана апеляційна скарга на вирок або ухвалу суду першої інстанції особою, яка має права її подавати, розглядається і вирішується суддею-доповідачем суду апеляційної інстанції до прийняття рішення про відкриття апеляційного провадження. Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Коло осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, визначено ст.393 КПК України. Пунктом 10 цієї норми передбачено, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто право на оскарження у захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, вироку щодо ОСОБА_5 може виникнути лише у випадку, якщо вирок стосується його прав, свобод чи інтересів.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 18.05.2020 у справі № 639/2837/19 зазначено, що при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції до суду вищого рівня іншою особою, яка не була учасником судового провадження, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.

Захисник ОСОБА_3 оскаржуючи зазначений вирок районного суду в апеляційному порядку, стверджує, що оскаржуваний вирок ухвалено у кримінальному провадженні, яке було виділено з провадження, в якому обвинуваченими були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , і хоча останній не є учасником процесу у даному кримінальному провадженні, проте цей вирок стосується його прав, свобод та інтересів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, матеріали щодо ОСОБА_4 за п.п.4, 12 ч.2 ст.115 КК України виділено в окреме провадження. Наразі судове провадження №0000040 щодо ОСОБА_4 за обвинувальним актом перебуває в провадженні суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_3 на те, що вказаний вирок стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_4 , так як ним фактично констатується співучасть останнього із ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що суперечить положенням КПК України щодо гарантій справедливого судового розгляду, є безпідставними.

Норми кримінального процесуального закону не звільняють сторону обвинувачення від доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні щодо однієї особи в разі наявності судового рішення стосовно іншої особи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дані про осіб, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором у цьому чи у іншому кримінальному провадженні, не можуть слугувати підставою для визнання вироку таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб. Ці процесуальні документи, на відміну від вироку суду, містять твердження сторони обвинувачення про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.13 ч.1 ст.3 КПК), з викладенням обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст.ст. 91, 92, 277, 291 КПК України.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000620, воно розглянуто судом першої інстанції виключно в рамках обвинувачення ОСОБА_5 без посилань на ступінь винуватості іншої особи, не містить дослідження та оцінки правомірності її дій і не зачіпає її права, свободи й інтереси.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини, приходжу до висновку, що захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 не є особою, яка в розумінні як п.10 ст.393 КПК України, має право на апеляційне оскарження вироку в даному провадженні №0000620, яким засуджено ОСОБА_5 .

Беручи до уваги вищевикладене, вважаю, що апеляційну скаргу в даному випадку слід повернути особі, яка її подала на підставі п.2 ч.3 ст.399 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.399 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 23 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 , яким її засуджено у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000620, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Волинського

апеляційного суду ОСОБА_2