Провадження № 1-кс/127/8473/24
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

представника заявника скарги: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 27.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі вищевказаною скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 27.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

На думку заявника постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин.

Зокрема як зазначається заявником, слідчий у постанові про закриття кримінального провадження посилається на те, що даний військовозобов`язаний за своїми релігійними переконаннями не може захищати державу із зброю в руках, адже являється служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні, однак, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та іншими нормативно-правовими актами порядок проходження альтернативної (невійськової) служби військовозобов`язаним в особливий період законодавцем не встановлюється, а відтак висновки слідчоо є помилковими.

На підставі викладеного заявник звернувся до суду з вищевказаною скаргою та просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак суду надано для огляду матеріали кримінального провадження №0000161.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши думку представника заявника скарги, дослідивши матеріали справи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000161, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої вказаної норми на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що СВ Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 27.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000161 від 27.03.2024 слідує, що: « ОСОБА_6 будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, 16.03.2024 ухилився від призову за мобілізацією, не прибувши до пункту збору.»

Як встановлено судом та слідує з заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення від 22.03.2024, заявником зазначалося наступне:

« ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Ганнівка, Тарутинський район, Одеська область, паспорт № НОМЕР_1 виданий 03.06.2019 органом №5145, визнаний військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби та 15 березня 2024 повідомлений про явку на 16 березня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року.

Проте, ОСОБА_6 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, попередженим про прибуття та, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ухилився від призову за мобілізацією, не прибувши до пункту збору за адресою: АДРЕСА_1 , для відправлення до 235 НЦ, з метою проходження військової служби за мобілізацією.

Таким чином, ОСОБА_6 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, за таке в його діях вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.»

Правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена ст. 336 КК України.

Як вбачається з досліджених матеріалів кримінального провадження №0000161 від 27.03.2024, органом досудового розслідування проведено наступні слідчі (розшукові) дії, а саме: надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, 28.05.2024 відібрано пояснення у ОСОБА_6 , проведено допит свідка.

За наслідками проведених слідчих дій, постановою слідчого СВ відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 27.03.2024, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Однак, слідчим ОСОБА_5 передчасно зроблено висновок про відсутність у даному кримінальному провадженні складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з частиною другою статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина друга статті 91 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову та можливість та порядок оскарження постанови.

Підставою закриття кримінального провадження №0000161 від 27.03.2024 стала відсутність, на думку слідчого, в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

В основу постанови слідчого про закриття кримінального провадження покладено те, що ОСОБА_6 підпадає від дію ч. 4 ст. 35 Конституції України, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», а тому має право на заміну альтернативною службою військового обов`язку, в тому числі, військової служби за призовом під час мобілізації, оскільки належить до релігійної організації, віровченням якої не допускається користування зброєю.

Однак такі висновки слідчого не грунтуються на вимогах закону та є помилковими, з огляду на таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строк дії якого неодноразово продовжено.

Об`єктивна сторона злочину за статтею 336 КК України, виявляється в бездіяльності - ухиленні будь-яким способом від призову за мобілізацією, на особливий період.

Безпосереднім об`єктом цього злочину є відносини, що забезпечують обороноздатність України, зокрема комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч. 2 ст. 17 Конституції покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.

Суспільна небезпечність ухилення від призову за мобілізацією обумовлена тим, що мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі - з загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України.

В абзаці п`ятому статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначає загальну мобілізацію як складову частину організації оборони держави, змістом якої, зокрема, є переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу.

Саме це і є підставою криміналізації ухилення від призову за мобілізацією осіб, які підлягають такому призову.

Відповідно до частини четвертої статті 35 Конституції України ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" визначено організаційно-правові засади альтернативної (невійськової) служби (далі - альтернативна служба), якою відповідно до Конституції України має бути замінене виконання військового обов`язку, якщо його виконання суперечить релігійним переконанням громадянина.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» на альтернативну службу направляються громадяни, які підлягають призову на строкову військову службу і особисто заявили про неможливість її проходження як такої, що суперечить їхнім релігійним переконанням, документально або іншим чином підтвердили істинність переконань та стосовно яких прийнято відповідні рішення.

Статтею 1 цього Закону визначено, що альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлює такі види військової служби: строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, військова служба за контрактом осіб рядового складу, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, військова служба за контрактом осіб офіцерського складу, військова служба за призовом осіб офіцерського складу, військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Вказаний Закон встановлює, що строкова військова служба та військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період - це два самостійні види військової служби і Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" альтернативна служба запроваджується замість проходження строкової військової служби.

Заміна військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на альтернативну (невійськову) службу - Законом не передбачено.

Як зазначено, вище 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строк дії якого продовжено.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України - оголошено про проведення загальної мобілізації.

Згідно з вимогами частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної НОМЕР_2 у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"- особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_3 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Надаючи правовий аналіз вказаним нормативним актам вбачається, що надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації віруючим громадянам, які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, законом не передбачено; порядок направлення та проходження служби під час мобілізації в умовах воєнного або надзвичайного станів віруючих громадян Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" не визначено.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного суду України від 25.09.2023 по справі №990/64/23.

Таким чином, твердження слідчого про те, що ОСОБА_6 має право на заміну альтернативною службою військового обов`язку, в тому числі, військової служби за призовом під час мобілізації, оскільки належить до релігійної організації, віровченням якої не допускає користування зброєю є помилковим та до уваги не приймаються, та відповідно наведена обставина не може слугувати підставою для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення.

Отже, оскаржувана постанова слідчого є передчасною, оскільки при її винесенні слідчим не дотримано вимог КПК України, не перевірено фактів та обставин кримінального правопорушення, не надано їм правової оцінки, в оскаржуваній постанові відсутнє обґрунтування щодо відсутності складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України.

Зазначене вказує на необґрунтованість, на даний час, закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, суд приходить до висновку, що постанова слідчого СВ відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 27.03.2024, постановлена передчасно та є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 91, 93, 284, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_5 від 30 травня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000161 від 27.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя