ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2953/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/7/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537, 539 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до остаточного покарання, на підставі ст.70 КК України, у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку законної силу залишено попереднім тримання під вартою в Чернігівському слідчому ізоляторі ДПтС України в Чернігівській області.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2017 року вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без змін.

Рекомендовано суду, який постановив вирок, в порядку ст. 537 КПК України винести ухвалу, якою визначити початок строку відбування покарання для ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Постановою Верховного Суду від 24.10.2018 року вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без змін, а касаційні скарги захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06.10.2021 року клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задоволено частково.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання, призначеного вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року у виді довічного позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 28.10.2015 року по 07.02.2017 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17.12.2021 року вищезазначену ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06.10.2021 року залишено без змін.

До Комінтернівського районного суду міста Харкова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року період з 28.10.2015 року по липень 2017 року, з 05.08.2018 року по 12.11.2018 року, з 07.03.2019 року по день звернення до суду з клопотанням, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскаржуваною ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.11.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що строк попереднього ув`язнення з 28.10.2015 року по 07.02.2017 року засудженій зараховано ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06.10.2021 року, а щодо інших періодів перебування засудженої в установах попереднього ув`язнення, у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», не підлягають зарахуванню відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), а тому суд прийшов висновку про залишення без задоволення поданої заяви ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року.

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду засуджена ОСОБА_7 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.11.2023 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким зарахувати їй у строк відбування покарання строк її знаходження в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», в рамках виконання ухвал судів про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і ознайомлення з матеріалами кримінального справи, а саме: з 05.08.2018 року по 12.11.2018 року; з 07.03.2019 року по 27.11.2023 року.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, засуджена зазначає, що тримання осіб, взятих під вартою, відповідно до завдань кримінального судочинства, здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не можуть поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань, або принижують людську гідність. А тому, як зазначає апелянт, до неї підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), оскільки вона утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», де наразі жахливі умови тримання під вартою.

Крім того, засуджена вказає на те, що, відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, у зв`язку з чим до неї підлягають застосуванню норми ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення поданої апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги засудженої ОСОБА_7 щодо незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів вважає, що ці апеляційні доводи є суб`єктивними та безпідставними, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК ст. 72 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно з ч. 3 ст. 4 ККст. 72 КК України, часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України , закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 ст. 5 ККУкраїни передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.

Згідно із ч. 4 ст. 5 КК у тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі. Відповідний закон має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.

Колегія суддів бере до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 29.08.2018 рок у справі №663/537/17, якщо особа особа вчинила злочин в період з 24.12.2015 року до 20.06.2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № № 838-VIII , зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з відомостей цього судового провадження та наданих суду матеріалів адміністрацією ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до остаточного покарання, на підставі ст.70 КК України, у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироку законної силу.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2017 року вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2018 року вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07.02.2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без змін.

Отже, вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року набрав законної сили 07.02.2017 року та з цього часу засуджена почала відбувати покарання за цим вироком.

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним та яке зазначено у вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року, ОСОБА_7 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 304, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в період з 27 по 28 жовтня 2015 року, тобто до неї підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про попереднє увязнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тобто, попереднє ув`язнення, у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Аналогічна правова позиція міститься в правовому висновку Верховного Суду України, що міститься в Постанові від 29.08.2018 р. у справі № 663/537/17 (провадження №13-31кс18).

З відповіді начальника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_13 від 09.04.2024 року вбачається, що на підставі ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.02.2019 року (справа №733/249/16-к) ОСОБА_7 07.03.2019 року була переведена з ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» для її участі в судових засіданнях за заявами засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про перегляд вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року за нововиявленими обставинами.

17.03.2020 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області заяви засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про перегляд вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.09.2021 року залишено без змін вищезазначену ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17.03.2020 року.

Отже, 23.09.2021 року провадження у справі №733/249/16-к завершено, внаслідок якого ухвала Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17.03.2020 року набрала законної сили.

Крім того, ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15.02.2021 року ОСОБА_7 була тимчасово залишена в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

10.09.2021 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області тимчасово залишено ОСОБА_7 в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» для розгляду клопотання засудженої про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06.10.2021 року клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задоволено частково. Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання, призначеного вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року у виді довічного позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 28.10.2015 року по 07.02.2017 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17.12.2021 року вищезазначену ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06.10.2021 року залишено без змін.

При цьому, колегія суддів зазначає, що попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою ОСОБА_7 із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Також не може зараховуватись до строку відбуття покарання період з 07.03.2019 року і по дату постановлення ухвали Чернігівського апеляційного суду від 17.12.2021 року, оскільки в цей час засуджена перебував в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» для вирішення питання про перегляд вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року за нововиявленими обставинами, який не переглядався у зв`язку із відмовою в задоволенні заяв засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами, що повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, що містяться в його Постанові від 20.06.2023 року у справі №585/1/18.

Крім того, ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 06.10.2021 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_7 та зараховано їй у строк відбутого за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року покарання у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення, а саме періоди з 28.10.2015 року по 07.02.2017 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів також критично ставиться до апеляційних доводів засудженої про необхідність зарахування до строку відбуття покарання період з 05.08.2018 року по 12.11.2018 року та з 07.03.2019 року і до 27.11.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки засуджена ОСОБА_7 з 07.02.2017 року почала відбувати покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року та 07.03.2019 року її було переведено з місць відбування покарання до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» для її участі в судових засіданнях за її численними заявами та клопотанням про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення с строк покарання тощо. Тобто цей період не відноситься до періоду попереднього ув`язнення та не може бути зарахований засудженій ОСОБА_7 у строк покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено та зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, що до ОСОБА_7 не підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) в частині зарахування їй до строку відбуття покарання період з 05.08.2018 року по 12.11.2018 року та з 07.03.2019 року і до 27.11.2019 року.

Твердження апелянта про необхідність зарахування їй у строк покарання період з 05.08.2018 року по 12.11.2018 року та з 07.03.2019 року і до 27.11.2019 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) є необґрунтованими та суб`єктивними, оскільки попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили, а матеріали цього судового провадження не містять відомостей про те, що вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року було переглянуто за нововиявленими обставинами.

Твердження засудженої про те, що будь-яке тримання особи під вартою є попереднім ув`язнення є хибним, оскільки, згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Тобто, у цей строк включається лише період, під час якого особа перебувала під вартою до набрання вироком законної сили, або період, коли особи, яка відбуває покарання за іншим кримінальним провадженням, тимчасово залишена в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді конкретного кримінального провадження, за наслідками якого ухвалюється остаточне судове рішення. До строку попереднього ув`язнення також включається період тимчасового залишення засудженої особи в установах попереднього ув`язнення для її участі в судовому розгляді, за наслідком якого було переглянуто вироку за нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла про необґрунтованість апеляційної вимоги засудженої про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення, яким задовольнити її клопотання і зарахувати у строк відбуття покарання за вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.09.2016 року період з 05.08.2018 року по 12.11.2018 року та з 07.03.2019 року по 27.11.2023 року за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), внаслідок чого апеляційну скаргу ОСОБА_7 належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухвали Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.11.2023 року щодо ОСОБА_7 , судова колегія не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді