Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/7838/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження №0000189 від 12.06.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нижня Апша, Тячівського району Закарпатської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта - середня, неодружений, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

за ч.5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на особливий період, та перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 16.02.2023 року самовільно залишив місце несення військової служби, а саме: розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , та був відсутній на військовій службі як за місцем несення військової служби, а саме: у розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , так і за місцем розташування командування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , без поважних причин по 14.09.2023, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України - а саме: самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання було розглянуто угоду про визнання винуватості від 20.02.2024 року у кримінальному провадженні №0000189 від 12.06.2023, укладену прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_5 , в якій підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження.

Сторони угоди узгодили покарання за ч. 5 ст. 407 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України сторони просять суд у строк відбуття покарання зарахувати строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою під час кримінального провадження та судового розгляду в державній установі «Закарпатська установа виконання покарання №9» із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі, у періоді з 30.10.2023 року по дату розгляду цієї угоди у суді.

Також, сторони просять суд запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

У даній угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч.5 ст. 407 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією статті. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано та встановлено, що обвинувачений зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст частин 4, 6, 7 ст.474 КПК України, які йому зрозумілі та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень у підготовчому судовому засіданні обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про винуватість під час судового засідання, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання, з ухваленням обвинувального вироку.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази вирішити в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 194, 368, 370, 374, 394, 472-476 Кримінального процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 20.02.2024 року у кримінальному провадженні №0000189 від 12.06.2023 року, укладену прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним за ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, а саме з 30.10.2023 року.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Документи залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1