Справа № 570/228/24
номер провадження 1-кп/570/193/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж., с. Садове, Рівненського (раніше - АДРЕСА_1 , реєстр. АДРЕСА_2 , в/ч НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_3 ), із вищою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

01 січня 2024 р. о 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , під час раптово виниклого словесного конфлікту на грунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, наніс останній два удар кулаками обох рук в область обличчя, внаслідок чого заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного кримінального проступку та пояснив, що з потерпілою ОСОБА_5 має тривалі неприязні відносини. Повідомив, що в день події, потерпіла в дворі знову словесно ображала його та його дітей, на що він не стримався та схопив її за одяг та стусанув декілька разів, можливо при цьому і вдарив в обличчя. Пояснив також, що усвідомлює що вчинив не правильно, в подальшому з потерпілою намагався примиритись, пропонував їй відшкодування шкоди в розмірі 5 тис. грн., однак остання відмовилась. Цивільний позов визнав частково, в сумі 5 тис. грн., оскільки має на утриманні 5 неповнолітніх дітей та допомагає своїх хворій матері. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні своїми поясненнями підтведила заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , вказуючи про тривалі неприязні відносини між ними. В день події була на подвір`ї, коли прийшов ОСОБА_6 , який був п`яний, та схопив її за одяг, вдарив рукою в обличчя, від чого вона впала. Після цього продовжив її бити руками та вдарив ногою. В неї пішла кров та були вибиті зуби. На деякий час ОСОБА_6 прпинив свої дії, та згодом чекав її в під`їзді, де ще наніс їй удари руками та ногами, після чого, вона зайшла додому та викликала поліцію. Швидку медичну допомогу не викликала. Зазначила, що внаслідок її побиття зазнала значного фізичного болю та душевних переживань. Пред`явлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 тис. грн., який потерпіла повністю підтримала. Просила суворо покарати підсудного.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що була очевидцем події за вказаних обставин, а саме коли набарала воду бачила, як обвивинувачений ОСОБА_6 , будучи п`яним, в дворі їх багатоквартирного будинку наносив удари кулаками в обличчя потерпілій ОСОБА_5 , внаслідок чого в останньої йшла кров, був вибитий зуб та синяк під оком.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується також наступними доказами.

Із копії медичного документу від 02.01.2024 р. підтверджується звернення ОСОБА_5 до сімейного лікаря щодо отримання тілесних ушкоджень та встановлення їй діагнозу (а.с. 14).

З висновку судово-медичної експертизи № 9 від 03.01.2024 р. (а.с. к.п. 15-16) вбачається, що у гр. ОСОБА_5 було встановлено ушкодження: синець на обох повіках лівого ока, точкових крововиливів у проекції лівої виличної кістки, які як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Виставлена лікарями частина діагнозу у вигляді: "забою головного мозку" грунтувалися лише на суб`єктивних проявах (скаргах пацієнта), не підтверджена будь-якими клініко-неврологічними даними (симптоми загально-мозкової, вегетативної симптоматики, тощо) та відсутність даних з приводу повторних звернень потерпілої до лікаря (-ів) з приводу даного захворювання унеможливлює прослідкувати динаміку струсу головного мозку, а тому, згідно п. 4.6 Правил судово-медичниого визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6.

Також в експертизі відмічено, що потерпіла повідомила, що на верхній щелепі стояла пласнина, яка кріпилася до зубів. На верхній щелепі зліва відсутній 1-й та 2-й різці (тіло), в лунці видніються корені, з корвовиливом та набряком. Решта зубів у ротовій порожнині відсутня, лунки зарощені, без крововиливів. Травматичний злам каріознозмінених тіл різців на верхній щелепі при оцінці ступеня тяжкості до уваги не приймається.

Із протоколу проведення слідчого експерименту із участю потерпілої ОСОБА_5 від 08 січня 2023 року (а.с. к.п. 21-25) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії, ОСОБА_5 показувала та пояснювала щодо обставин події. Такі пояснення є аналогічними за змістом поясненням ОСОБА_5 в судовому засіданні. Із протоколу проведення слідчого експерименту із участю свідка ОСОБА_7 від 08 січня 2023 року (а.с. к.п. 29-33) вбачається, що в ході проведення вказаної слідчої дії, ОСОБА_7 показувала та пояснювала щодо обставин події. Такі пояснення є аналогічними за змістом поясненням ОСОБА_7 в судовому засіданні. Крім того, проведення слідчого експерименту відбувалося у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, а не лише виключно проголошення потерпілою та свідка (відповідно) пояснень з метою їх процесуального закріплення.

З висновку додаткової судово-медичної експертизи № 9 Д-26 від 10.01.2024 р. (а.с. к.п. 35-36) вбачається, що судово-медичні дані, отимані в ході виконання згаданої судово-медичної експертизи № 9 від 03.01.2024 р., в цілому не суперечать певним даним, які містяться у зазначених протоколах проведення слідчих експериментів від 08 січня 2023 р. із участю потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 , в частині механізму отримання потрепілою тілесних ушкоджень ("..удари калаками правої та лівої рук в область голови, в тому числі і обличчя.; ... почав хаотично наносити ОСОБА_8 удари кулаками правої та лівої рук в область голови, в тому числі і обличчя. ...").

Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності.

При розгляді даної справи, суд забезпечив усім учасникам провадження належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема були допитані всі заявлені свідки та вирішені заявлені клопотання. Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення стороною захисту, під час судового розгляду суду не надано. Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

З`ясувавши обставини справи, із урахуванням наведеного, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності,суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 підпадають під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно обвинувального акту строною обвинувачення - не встановлено. Вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння не вмінялося обвинуваченому органом досудового розслідування.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно.

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу винного, те що він не судимий, його позитивну характеристику, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є працездатним, ставлення підсудного до своїх дій та їх наслідків на даний час, із урахуванням звернень потерпілої та її представника, доводів прокурора, суд вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 слід обрати йому покарання за вчинений кримінальний проступок у виді громадських робіт на строк наближений до максимального, згідно санкції статті за якою він притягується до відповідальності.

Призначення суворішого покарання, згідно санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді виправних робіт не застсовується у даному випадку, оскільки такий вид покарання відбуається за місце роботи, ОСОБА_6 не працює та постійного місця роботи не має.

Визначене покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України. При прийнятті такого рішення, суд враховує, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Зазначається, що справедливість покарання визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Щодо цивільного позову. Розглянувши позовну заяву, заслухавши показання підсудного ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_5 , доводи представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , із урахуванням досліджених доказів, суд, вважає, що цивільний позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_5 від протиправних дій ОСОБА_6 , пов`язаних із вчиненням вищевказаного злочину, суд бере до уваги ступінь та глибину душевних страждань, яких зазнав потерпілий, а також негативні зміни в його житті, які сталися у зв`язку із цим, значні психологічні травми та погіршення стану здоров`я.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення (див. висновок Великої Палати ВС у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц).

Із урахуванням наведеного, врахувуючи глибину душевних страждань, завданих потерпілій, беручи до уваги вимоги щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди частково в сумі 12 тис. грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_6 , до якого пред`явлено позов та який винен у її заподіянні.

Керуючись ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 тис. грн.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1