Провадження № 1-кп/537/213/2024
Справа № 537/2395/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2024 Крюківський райсуд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0000256 від 19.04.2024року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новолутківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, не одружений, не працює, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-20.06.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850грн.

-28.11.2019 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки, від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки.

-20.12.2019 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік.

-09.06.2020 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано приговор Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20.12.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, в підсумку покарання у вигляді 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

-15.07.2020 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.1ст.357, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць

-03.08.2020 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 09.06.2020 за ч. 2 ст. 185, ст. 71КК України 2 роки 1 місяць позбавлення волі та остаточне покарання вважати 3 роки 6 міс. позбавлення волі, строк рахувати з 09.06.2020.

-Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2020року за сукупністю злочинів згідно ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком від 15.07.2020 року більш суворим згідно вироку від 03.08.2020року, остаточно призначено покарання 3 роки 6 міс. позбавлення волі, строк рахувати з 09.06.2020 (звільнений по відбуттю 08.12.2023року).

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставинах:

19.04.2024 близько 15 год 40 хв ОСОБА_4 , перебував в торговому залі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що належить ФОП « ОСОБА_5 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та під час перегляду асортименту товарів у нього виник прямий умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), дію якого продовжено востаннє відповідно до Закону України № 3564-IX від 06.02.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, в умовах воєнного стану, діючи повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, що належить ФОП « ОСОБА_5 », а саме: рюкзак чоловічий хакі 2028, вартістю 480 грн., та вийшов, не розрахувавшись за вказаний товар (рюкзак) через каси оплати товару, за межі приміщення магазину.

Однак, ОСОБА_4 , виконавши усі належні, на його думку дії, спрямовані на незаконне таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану та бажаної мети не досяг, оскільки кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітником магазину.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчинив крадіжку, тому що потрібні були гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті , та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз*яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України , суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюють ся та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого , оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ч.2 ст.15, ст. 185 ч.4 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна/крадіжці/,вчиненому повторно, в умовах воєнного стану;.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.60, ст. 61 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що не суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує зокрема те, що обвинувачений неодноразово судимий, не працює, має постійне місце проживання, думку потерпілого і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Судові витрати по справі - відсуті.

Запобіжний захід ОСОБА_4 і до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

за ч.2 ст.15, ст. 185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на п*ять років;

Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 3 /три/ роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1)періодично з*являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов*язання, поклавши на нього обов*язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази по справі, відповідно до ст..100КПК України, а саме рюкзак чоловічий кольору хакі - залишити власнику.

Речові докази по справі, відповідно до ст..100КПК України, а саме диск з відеозапису - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до полтавського апеляційного суду м.Кременчука Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1