1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1217/24 1-кс/335/1788/2024
01 травня 2024 року м. Запоріжжя
25.04.2024 слідчий поштою подав слідчому судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що фізичні особи-підприємці м. Запоріжжя, діючи за попередньою змовою з службовими особами АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, шляхом внесення до офіційних документів (договорів, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних та ін. документів) завідомо неправдивих відомостей щодо обсягів та якості поставлених деревини паливної твердолистяних порід для непромислового використання 1-ої групи здійснили розтрату бюджетних коштів, порушуючи умови укладених договорів.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що посадові особи КЕВ м. Запоріжжя, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з суб`єктами господарювання, з метою особистого збагачення та збагачення інших членів злочинної групи уклали низку договорів про закупівлю товару за державні кошти, предметом яких є постачання Паливної деревини (Дрова паливні твердолистяних порід для непромислового використання 1-ої групи) за завищеними цінами.
Так встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за період 2023 -2024 рр. без проведення процедур публічних закупівель було укладено 39 договорів на закупівлю деревини на загальну суму 223,3 млн.грн. Вказані договори було укладено із вартістю 3 250 грн. за 1 куб. метр деревини. В ході досудового розслідування встановлено, що ринкова вартість Паливної деревини (Дрова паливні твердолистяних порід для непромислового використання 1-ої групи) становить близько 2 450 грн. за 1 куб. метр з доставкою до місця вигрузки. Згідно отриманої інформації з Лісгоспів - фактична вартість деревини вказаної групи складає від 400 до 1750 грн. за 1 куб. метр.
Відповідно до п. 9 «Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану», затверджених постановою кабінету міністрів України №1275 від 11.11.2022 «Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану», (який діяв на момент укладання договорів) - Придбання державними замовниками товарів і послуг оборонного призначення, інших товарів і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, вартість яких дорівнює або перевищує 200 тис. гривень, робіт оборонного призначення та робіт для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, у разі коли їх вартість дорівнює або перевищує 1,5 млн. гривень без застосування конкурентних процедур закупівель допускається за однієї з таких умов:
розрахунок ціни договору передбачає прибуток до 25 відсотків собівартості товарів, робіт та послуг, у разі коли виконавець державного контракту (договору) є виробником запропонованого товару, надавачем послуг або виконавцем робіт;
якщо виконавець державного контракту (договору) не є виробником товару, він має гарантувати, що сукупний прибуток усіх суб`єктів господарювання, що були залучені в ланцюгу постачання між виробником товару і виконавцем державного контракту (договору), становить до 25 відсотків первинної собівартості товару.
Собівартість товарів, робіт і послуг визначається виробником товару, надавачем послуг або виконавцем робіт на підставі стандартів бухгалтерського обліку.»
Згідно договорів, укладених КЕВ у м. Запоріжжя з суб`єктами господарської діяльності, вони були укладені відповідно до вищезазначеної постанови із приміткою, що виконавці вказаних договорів є виробниками запропонованого товару та розрахунок ціни договору передбачає прибуток 24,62% собівартості товару.
В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що фактична вартість закупівлі деревини становить від 1 000 грн. до 2 200 грн. за 1 кубічний метр з доставкою до місця призначення. Отже середня вартість за 1 кубічний метр з доставкою до місця призначення становить 1 600 грн. Відповідно до умов договору та постанови кабінету міністрів України №1275 від 11.11.2022 максимальний прибуток може складати до 25 відсотків первинної собівартості товару. Виходячи з вищевикладеного, максимальна ціна 1 кубічного метру деревини з доставкою до місця призначення може становити не більше 2 000 грн. Згідно Додатку 1 до договорів укладених КЕВ м. Запоріжжя із суб`єктами підприємницької діяльності «повна калькуляція ціни за одиницю товару» вартість 1 кубічного метру деревини разом із транспортними витратами до пункту доставки складає 3 078,57 грн., що становить 154% первинної вартості товару.
Згідно інформації, отриманої з банківських установ на рахунки СПД було перераховано кошти, згідно укладених договорів, які в подальшому було перераховані на особисті банківські картки учасників злочинної схеми.
Отже, виходячи із вищевикладеного є підстави вважати, що посадові особи КЕВ м. Запоріжжя, вступивши у злочинну змову із представниками комерційних структур привласнили бюджетні кошти, виділені на закупівлю паливної деревини, шляхом її придбання за завищеними цінами.
Також в ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до п 4.4 Договорів про закупівлю товарів за державні кошти: «до кожної партії товару, що постачається, постачальник обов`язково надає Замовнику: видаткові накладні, рахунки фактури, акти прийому передачі товару, сертифікати якості. Без вищезазначених документів оплата поставленого товару не проводиться».
В ході досудового розслідування встановлено, постачальниками паливної деревини під час постачання товарів не було надано жодного сертифікату якості, та не підтверджено походження деревини, однак всупереч умовам договору посадовими особами КЕВ м. Запоріжжя було підписано акти приймання передачі, на підставі, яких перераховано кошти на рахунки суб`єктів підприємницької діяльності в повному обсязі.
В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення зазначеного злочину може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
23.04.2024 проведено допит свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що займає посаду начальника складу КЕВ м. Запоріжжя та в період часу 2023-23.04.2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично здійснювали поставки деревини до КЕВ м. Запоріжжя шляхом надання документів, а саме договорів про закупівлю деревини, укладених КЕВ м. Запоріжжя з різними фізичними особами-підприємцями, зокрема ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ТОВ «Укртехпостачання» (директором якого є ОСОБА_4 ) тощо. Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безпосередньо здійснювали заміри доставленої деревини разом з ОСОБА_10 .
Крім цього, в своїх показаннях свідок пояснив, що розвантаження деревини здійснювали військовослужбовці різних військових частин, які прибували для розвантаження деревини за графіком, затвердженим заступником начальника КЕВ ОСОБА_14 , а також вказав на те, що інколи до КЕВ м. Запоріжжя прибували мікроавтобуси з деревиною.
Вказана інформація також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , який займає посаду бухгалтера складу КЕВ м. Запоріжжя.
Посилаючись на те, що вилучені під час обушку речі та документи мають значення речових доказів у кримінальному проваджені, оскільки містять у собі інформацію про обставини вчинення злочину, були предметом його вчинення, а грошові кошти були здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти на них арешт.
Слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Власники майна та їх представники не заперечували проти задоволення клопотання слідчого в частині арешту вилучених документів та предметів схожих на патрони. В частині арешту комп`ютера та мобільного телефону, представник власників майна заперечували проти задоволення клопотання слідчого посилаючись на те, що у органу досудового розслідування було достатньо часу для огляду зазначених речей та копіювання наявної в них інформації.
Мотивуючи свої заперечення проти клопотання слідчого в частині арешту грошових коштів, представники власників майна заначили, що вилучені грошові кошти не містять у собі інформацію про обставини вчинення злочину, оскільки в клопотанні відсутні відомості щодо дати їх перерахування. Слідчим не доведено, що вилучені грошові кошти були предметом вчинення злочину. З протоколу обшуку вбачається, що відомості про серії та номери вилучених банківських купюр слідчим не зазначені, що унеможливлює оцінку цих грошових коштів як предмету вчинення злочину. Слідчим не надано жодного доказу на підтвердження того, що вилучені грошові кошти набуті ОСОБА_5 або ОСОБА_4 внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 в період з 2019 року по перший квартал 2024 року задекларувала дохід від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 27047066,39 грн., а ОСОБА_4 - 7961608,23 грн. На підтвердження зазначених обставин представник власників майна ОСОБА_7 надав копії податкових декларацій власників майна, подані за вищезазначений період.
Частина коштів, що зберігалася в індивідуальному банківському сейфі отримана ОСОБА_4 у якості оплати за продані ним об`єкти рухомого та нерухомого майна, що підтверджується заявою колишньої дружини останнього, відомостями, наданими ТСЦ МВС № 2341 щодо перереєстрації належних йому транспортних засобі на інших осіб, довідкою ОСББ «К.Великого, 14» щодо продажу гаражу, довідкою ГК «Інструментальщик» щодо переоформлення гаражу.
Таким чином, доданими доказами підтверджується факт наявності у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошових коштів у різних валютах. При цьому, з огляду на обставини набуття цих коштів, вони жодним чином, не можуть відноситься до гіпотетичного правопорушення, вчиненого у 2023-2024 роках.
Власники майна підтримали позицію своїх представників та додатково пояснили, що вилучені слідчим грошові кошти отримані ними на законних підставах - від здійснення підприємницької діяльності та від продажу належного їм майна. Частину з вилучених грошових коштів їм передали на зберігання родичі. Патрони калібру 5,45 мм на початку повномасштабного вторгнення військ рф на територію України ОСОБА_4 отримав від військових біля Запорізького цирку, де їх видавали усім бажаючим.
Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, копії документів, наданих представниками власників майна, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Аналіз відомостей, внесених в ЄРДР 07.12.2023 та 22.04.2024, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, рапорті старшого оперуповноваженого 4 відділу УСР в Запорізькій області ДСР Національної поліції України, відомостей, що містяться в договорах про закупівлю товару за державні кошти, виписках щодо руху коштів по рахункам ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_12 , відомостей, наданих філіями ДП «Ліси України» щодо вартості деревини дров`яної, показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , дозволяє дійти висновку, що вилучені слідчим під час обшуку грошові кошти могли бути отриманими кримінально протиправним шляхом за обставин, зазначеним у клопотанні слідчого, вилучені слідчим документи, комп`ютер та мобільний телефон можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а предмети, зовні схожі на патрони, можуть бути патронами до вогнепальної зброї, які вилучені з обігу.
З огляду на приписи Кримінального процесуального кодексу України, майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власників майна. Арешт майна сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження.
Доводи власників майна та їх представників про те, що вилучені слідчим речі та документи не відповідають критеріям речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, непричетні до кримінальних правопорушень, набуті власниками в законний спосіб мають бути перевірені під час досудового розслідування.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна - задовольнити.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, власникам майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали скалений 6 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1