Справа № 462/3552/24
провадження 1-кс/462/889/24
У Х В А Л А

03 травня 2024 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000420 від 20.04.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України про арешт майна,

встановив:

слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», із д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , техпаспорт НОМЕР_2 від 22.03.2024 року, ключі шляхом позбавлення права на відчуження, які були вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 19.04.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 ».

В обґрунтування клопотання посилається на те, що існує реальна загроза приховування, пошкодження та знищення автомобіля, зазначеного у клопотанні. З метою збереження речових доказів та подальшого слідчих дій, просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явилась, слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, а також за відсутності володільця майна, оскільки останній, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду, про що свідчить телефонограма, яка міститься в матеріалах справи, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000420 від 20.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфікований за ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 19.04.2024 року ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, на лінію «102» надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із контактного номеру телефону НОМЕР_3 , про те, що водій маршрутки-таксі «Дрогобич Львів-Дрогобич», із д. н. з. НОМЕР_1 ховає під сидінням предмети зовні схожі на патрони.

Також 19.04.2024 року до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області надійшов рапорт від працівників УПП у Львівській області від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про те, що 19.04.2024 року близько 09.27 на службовий планшет № 30029 надійшло службове завдання із змістом «Громадянин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив про те, що на приміському вокзалі у м. Львові, водій маршрутки на Дрогобич, д.н.з. НОМЕР_1 , продає невідомі речовини у пакетику і ховає під сидіння, просить його перевірити. Дане повідомлення було зареєстроване в ЄО за номером 6211 від 19.04.2024 року. Прибувши за вказаною адресою, попередньо зв`язавшись із заявником в телефонному режимі, який повідомив, що водій вказаного ним транспортного засобу, ймовірно, збуває наркотичні речовини білого кольору і ховає їх під сидінням водія. Після телефонної розмови із заявником, за адресою АДРЕСА_2 , на автобусному парк майданчику було виявлено «Volkswagen Crafter», із д.н.з. НОМЕР_1 водієм якого є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для ознайомлення посвідчення водія НОМЕР_4 від 12.03.2020 року, який проживає АДРЕСА_3 , тел.: НОМЕР_5 . Водій є власником даного транспортного засобу. На підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» ними було проведено поверхневу перевірку транспортного засобу та виявлено сумку невеликого розміру чорного кольору під сидінням водія у якій було виявлену міні-вагу а також поліетиленові пакетики в невідомій кількості із вмістом порошкоподібної речовини кристалічного походження білого кольору, а також, ймовірно бойові патрони калібру 5*45 в кількості 6 штук. Водій ОСОБА_5 не зміг пояснити походження сумки та її вмісту. При неодноразових спробах : зателефонувати заявнику для того, щоб дізнатись про відомі йому обставини, зв`язатись з останнім не представилось можливим оскільки на телефонні дзвінки не відповідав, а в подальшому телефон був вимкнутий.

19.04.2024 року в ході проведення огляду місця події, в період часу із 10.30 год. до 11.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 » було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», із д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 22.03.2024 року та ключі від вище вказаного автомобіля, які поміщено в коричневий конверт, котрий опечатано відтиском печаток «слідче відділення» на котрі нанесено підписи понятих та інших учасників.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 22.04.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.03.2024 року, транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», із д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ч. 5, 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 167, ч. 5 ст. 171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене майно. Так, згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Інші речі під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час огляду речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення ч. 2 ст. 167, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, слідчий у клопотанні мав право ставити питання про накладення арешту на вказаний автомобіль, з тих підстав, що це майно відповідає критеріям, вказаним у ч. 2 ст. 167, 98 КПК України, тобто з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя не знаходить у клопотанні про накладення арешту на автомобіль порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Надані слідчим матеріали містять достатньо підстав та підозр вважати, що вилучені в ході огляду речі можуть бути використано, як доказ у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», із д.н.з. НОМЕР_1 , має статус тимчасово вилученого майна та відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчим доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що зазначені речі є речовим доказом, можуть бути приховуваними, пошкодженими, зіпсованими, втраченими, знищеними, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Crafter», із д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , техпаспорт НОМЕР_2 від 22.03.2024 року, ключі шляхом позбавлення права на відчуження, які були вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 19.04.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 06.05.2024 року.

Слідчий суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Слідчий суддя: ОСОБА_1