Справа № 359/5918/24
Провадження № 1-кс/359/1164/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2024 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні без технічної фіксації, клопотання т.в.о. слідчого слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0001121 від 01.06.2024 по факту вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001121 від 01.06.2024, по факту вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.05.2024, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на території приватного домоволодіння, зустрів знайомого ОСОБА_6 . На момент зустрічі ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , в будинку знаходилась дружина ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_7 та бабуся ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_8 .

Під час спілкування між ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_7 , покинула місце проживання та пішла здійснювати покупку продуктів харчування, бабуся ОСОБА_8 , будинок не покидала.

В подальшому спілкуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , раптово виникла словесна суперечка з невідомих слідству причин, в наслідок чого у ОСОБА_5 , раптово виник злочинний намір спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаного із насильством.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно та протиправно, а також розуміючи що він діє в умовах воєнного стану та те, що ОСОБА_6 за ним не спостерігає, ОСОБА_5 , підібрав на території домоволодіння цеглину, зайшов до будинку в якому на той час знаходилась ОСОБА_8 та наніс удар цеглиною в праву частину голови, в наслідок чого ОСОБА_8 , втратила рівновагу та впала на підлогу.

ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати власний злочинний намір, силою зірвав з вух непритомної ОСОБА_8 , золоті сережки та забрав телефон iPhone 12 Pro Max, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який знаходився при вході вказаного будинку та який належав ОСОБА_7 . Після скоєного ОСОБА_5 , негайно покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_5 , спричинив ОСОБА_8 , тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, епідуральну гематому, що призвело до крововиливу. В ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено рушник з плямами речовини бурого кольору який упаковано до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами та цеглу, яку упаковано до картонної коробки, на якій маються бирка з підписами учасників слідчої дії.

Вищезазначене вилучене майно має значення речового доказу за кримінальним провадженням та може бути використано як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема для вирішення питання про призначення відповідних експертиз.

Постановою слідчого від 31.05.2024 вилучене майно, а саме: рушник з плямами речовини бурого кольору та цегла залучено у якості речових доказів за даним кримінальним провадженням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК порядку.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У разі не накладання арешту на вказане майно, існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна так як вказане майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

.У судове засідання т.в.о. слідчого ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Разом з клопотанням подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно ст.107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів не проводилася.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001121 від 01.06.2024 ч.4 ст. 187 КК України.

Так, в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено рушник з плямами речовини бурого кольору який упаковано до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами та цеглу, яку упаковано до картонної коробки, на якій маються бирка з підписами учасників слідчої дії.

Вищезазначене вилучене майно має значення речового доказу за кримінальним провадженням та може бути використано як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема для вирішення питання про призначення відповідних експертиз.

Постановою слідчого від 31.05.2024 вилучене майно, а саме: рушник з плямами речовини бурого кольору та цегла залучено у якості речових доказів за даним кримінальним провадженням.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, проведенню ряду експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, яке було вилучено в ході затримання підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Клопотання органу досудового розслідування обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження вказаних речових доказів, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вилучений в ході оглдяу вказані речі, на думку суду, відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу, оскільки зберегають на собі ознаки злочину, та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення для проведення досудового розслідування, та є речовим доказом, на який слід накласти арешт.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись: ст. 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: рушник з плямами речовини бурого кольору та цеглину.

Обов`язок зберігання майна, на яке накладений арешт, покласти на СВ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1