ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/758/24 Справа № 204/2774/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000262 від 12.03.2024 стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_8

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2024 року, без визначення застави.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК, підозрюваний відповідно, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може незаконно впливати на свідків та підозрюваних у вказаному кримінальному проваджені. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного строком до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який просили підозрюваний та його захисники, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Ризик, що підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у якому підозрюється прокурором не доведенний і не знайшов свого підтвердження під час судового засідання.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з застосуванням насильства, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя прийняв рішення не визначати розмір застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи осіб, які її подали.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнити клопотання сторони захисту, застосувавши до останнього більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що до клопотання слідчого не долучені належні та достовірні докази, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому дій.

Слідчим суддею було залишено поза увагою доводи сторони захисту, що з показань потерпілого ОСОБА_12 не слідує, що ОСОБА_8 вчиняв інкриміновані йому дії, а також з відеозаписів з камер Безпечне місто неможливо встановити, що за кермом одного з автомобілів, рух яких фіксувався на камеру в день вчинення правопорушення, рухався саме підозрюваний ОСОБА_8 .

В обґрунтування підозри сторона обвинувачення посилалась на протокол обшуку, проведеного на території автомийки «47 атмосфер», в ході якого на дивані виявлені сліди РБК та серветки поміж бильцем дивана зі слідами РБК. Натомість, стороною обвинувачення не підтверджено, що сліди РБК та серветки зі слідами РБК містять кров саме потерпілого ОСОБА_12 .

Також захисник посилає на необґрунтованість висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Обґрунтування ризиків захисник вважає формальним обґрунтуванням сторони обвинуваченням, що не підтверджується належними доказами таких доводів сторони обвинувачення, є абстрактними, а також не відображає реальність таких ризиків.

Захисник зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 має на утриманні дружину, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, що підтверджують можливість застосування до останнього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задовольнити клопотання сторони захисту, застосувавши до останнього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Зазначає, що в клопотанні та поданих матеріалах, не має ґрунтовних доказів саме причетності до вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК ОСОБА_8 . При цьому ні слідчим, ні прокурором, ні слідчим суддею не враховано та не прийнято до уваги, що вказані склади кримінальних правопорушень, які обґрунтовуються виключно на показах потерпілого ОСОБА_12 , у якого з підозрюваним ОСОБА_8 склались неприязні стосунки, та потерпілий умисно здійснює наклеп на підозрюваних. Зміст повідомлення про підозру про вчинення кримінальних правопорушень, на думку захисника, спростовується показами самого потерпілого ОСОБА_12 , протоколом огляду відеозаписів від 21.03.2024 року, на яких вбачається, що 11 березня 2024 року в період часу з 13 год 56 хв по 14 год 05 хв, зображені на фотографіях особи чоловічої статі (потерпілий ОСОБА_12 та підозрювані по даному провадженню (зі слів потерпілого ОСОБА_12 )), рухаються по вулицям м. Дніпра, де на всіх зображеннях потерпілий ОСОБА_12 рухається самостійно, без стороннього впливу та допомоги. Крім того, на фото, між потерпілим та підозрюваними вбачається існування певної дистанційної відстані. Що в повній мірі надавало змогу потерпілому ОСОБА_12 піти за власним бажанням до будь-якого напрямку, покликати на допомогу, враховуючи той факт, що потерпілий з підозрюваними знаходились на центральних вулицях м. Дніпра, тобто у суспільних місцях загального користування.

В клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23 березня 2024 року та в ухвалі суду від 24 березня 2024 року міститься посилання на протокол обшуку, проведеного на території автомийки «47 атмосфер» за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого на дивані виявлено сліди РБК та серветки поміж бильцем дивана зі слідами РБК, як на доказ причетності ОСОБА_8 до інкримінованих йому правопорушень. Вважає, що судом не прийнято до уваги, що події, які нібито стались і які описує потерпілий мали місце 11 березня 2024 року, а протокол обшуку датовано 22 березня 2024 року, тобто через 11 календарних днів. Таким чином, враховуючи сплив 11 календарних днів з моменту подій, що нібито мали місце 11 березня 2024 року, враховуючи, що територія автомийки «47 атмосфер» є місцем загального користування, на думку захисника є абсурдним навіть посилання на даний протокол як на доказ причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих правопорушень.

Як і не прийнято до уваги слідчим суддею той факт, що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22 березня 2024 року, мовою оригіналу: «фактичний час та місце затримання підозрюваного ОСОБА_8 - 22 березня 2024 року о «19» год «02» хв за адресою: АДРЕСА_3 », що в повному обсязі нівелює твердження слідчого в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23 березня 2024 року, що злочинні дії підозрюваних були припинені працівниками поліції 22 березня 2024 року о 15.30 годин після отримання грошових коштів в сумі 6 000 доларів США від потерпілого ОСОБА_12 , так як підозрюваний ОСОБА_8 жодних грошових коштів не отримував, фізично знаходився в іншому районі м. Дніпра, на момент затримання не спілкувався та знаходився в присутності інших громадян та взагалі не бачив та не зустрічався з потерпілим ОСОБА_12 22 березня 2024 року.

Наводить доводи про те, що судом проігноровано посилання захисту на незаконну, протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_12 , що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2023 року визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК та призначено покарання, узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 30 січня 2023 року, у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Про що свідчить вирок судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_13 від 09 лютого 2023 року по справі № 932/1189/23, де ОСОБА_12 визнано винним, що на теперішній період часу набрав законної сили і оприлюднений на сайті Судової влади України.

Сторона обвинувачення обмежилась формальним підходом до складання клопотання від 23 березня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , не вмотивувала в достатній мірі необхідність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не навела, з яких підстав застосування більш м`якого запобіжного заходу не дасть змогу досягнути потреб досудового розслідування.

Вважає, що поза увагою слідчого судді лишилось, що ОСОБА_8 1998 року народження, раніше не судимий, одружений, має сім`ю, разом з якою мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має матір, дружину, тобто має сім`ю, родину, постійне місце мешкання, тобто має міцні соціальні зв`язки. Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 тривалий період часу працює у сфері надання та забезпечення транспортних перевезень, чим утримує свою родину, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, та до подій (його затримання), що трапились 22 березня 2024 року, ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, не має негативної репутації.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисники та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційних скарг захисників, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисників, викладені в судовому засіданні та в апеляційних скаргах щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

З наданих матеріалів слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №1 000262 від 12.03.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , в якому останній детально виклав події, що сталися 11 березня 2024 року, а саме те, що ОСОБА_8 разом з іншими особами, незаконно позбавили його волі, утримували його в окремому приміщенні на автомийці 47 атмосфер, вимагали в нього повернення неіснуючого боргу у сумі 14 000 доларів США при цьому останній та інші особи за його вказівкою нанесли йому численні тілесні ушкодження; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_12 від 12.03.2024, який вказав на особу під фото № 3 ОСОБА_8 , який 11.03.2024 разом з іншими особами на автомийці 47 атмосфер в м. Дніпрі, заподіяли йому тілесні ушкодження з метою примушування до повернення неіснуючого боргу (а. с. 26-27); висновком судово-медичного експерта № 696 від 12.03.2024; № 718 від 13.03.2024, на якому зафіксовано виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, їх характер та локалізація (а. с. 32-36); протоколами огляду відеозаписів від 21.03.2024 з камер спостереження Безпечне місто на яких зафіксовано рух автомобілів в день вчиненні інкримінованих злочинів (а. с. 52-56); протоколом обшуку проведеного на території автомийки 47 атмосфер за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено сліди РБК (а. с. 57-62), які у своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих злочинів.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 , оскільки вся підозра ґрунтується виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_12 у якого з підозрюваним склались неприязні відносини та потерпілий умисно здійснює наклеп на підозрюваних, апеляційний суд зважає на таке.

Надаючи оцінку долученим до клопотання слідчого доказам, апеляційний суд звертає увагу, що потерпілий вказав, що саме ОСОБА_8 та інший підозрюваний ОСОБА_14 возили потерпілого до нотаріусів для оформлення довіреності дял відчуження автомобіля, який належить потерпілому, яку потерпілий мав видати саме на ОСОБА_8 . Ці обставини в подальшому підтвердились і були зафіксовані вказаними відеозаписами.

Також потерпілий вказав у якому приміщенні на автомийці 47 атмосфер його утримували та наносили тілесні ушкодження і в цьому ж приміщенні в подальшому в ході обушку були віднайдені сліди речовини бурого кольору.

Доводи захисника ОСОБА_7 , що, враховуючи сплив 11 календарних днів з моменту подій, що нібито мали місце 11 березня 2024 року та враховуючи, що територія автомийки «47 атмосфер» є місцем загального користування, на думку захисника, є абсурдним посилання на даний протокол як на доказ причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих правопорушень, апеляційний суд вважає неприйнятними. Так, як би потерпілий не був би учасником подій, які трапились у вказаному приміщенні, то він не зміг би чітко вказати в якому саме приміщенні та на яких меблях слідчі під час обшуку знайдуть сліди РБК, які і були виявлені та вилучені.

Під час описаних потерпілим подій він був на зв`язку зі своєю дівчиною - свідком ОСОБА_15 , яка також підтвердила частину обставин, повідомлених потерпілим.

Доводи захисників, що стороною обвинувачення не підтверджено, що сліди РБК та серветки зі слідами РБК містять кров саме потерпілого ОСОБА_12 , на даній стадії не є безумовним спростування підозри ОСОБА_8 , оскільки об`єктивно потрібен час для проведення відповідних експертних досліджень, проте вказівка потерпілого на конкретне приміщення та місце у ньому де були віднайдені РБК, є достатнім, як мінімум для висновку, що потерпілий там був.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , що відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22 березня 2024 року фактичний час та місце затримання підозрюваного ОСОБА_8 22 березня 2024 року о «19» год «02» хв за адресою: АДРЕСА_3 , що на думку захисника, нівелює твердження слідчого в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23 березня 2024 року, що злочинні дії підозрюваних були припинені працівниками поліції 22 березня 2024 року о 15.30 годин після отримання грошових коштів в сумі 6 000 доларів США від потерпілого ОСОБА_12 , проте підозрюваний ОСОБА_8 жодних грошових коштів не отримував, фізично знаходився в іншому районі м. Дніпра, на момент затримання не спілкувався та знаходився в присутності інших громадян, то апеляційний суд не може розцінити ці твердження як підстава висновку про непричетність ОСОБА_8 до інкримінованих злочинів, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи у даному кримінальному провадженні шість підозрюваних, які були затримані в різний час та в різних місцях, чим і пояснюється вказане твердження слідчого в клопотанні.

Разом з тим, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів в тому числі за ознакою за попередньою змовою групою осіб, тому та обставина, що не ОСОБА_8 , за твердженням сторони обвинувачення, потерпілий передавав грошові кошти не має вирішального значення для попередньої правової кваліфікації його дій.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Отже на даній стадії слідчий суддя та апеляційний суд не повинен керуватись стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки стадія досудового розслідування ще триває і здійснюється збір доказів та фіксування певних обставин, для забезпечення цього зокрема і застосовуються запобіжні заходи.

Посилання захисника ОСОБА_7 на відомості про судимість потерпілого ОСОБА_12 , апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки судимість потерпілого не впливає на його процесуальний статус у цьому кримінальному провадженні, правдивість його показань, які на даній стадії підтверджуються іншими доказами, а також з огляду на те, що закон захищає від протиправних посягань всіх осіб, включаючи тих хто має судимість.

В своїх показаннях потерпілий вказував, що раніше працював з ОСОБА_8 та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні і не вказував про наявність якихось конфліктів між ними до цих подій, тому відповідні доводи захисника про наклеп є безпідставними.

Таким чином, доводи захисників про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 у причетності до вчинення інкримінованих йому злочинів, апеляційний суд відхиляє з огляду на сукупність доказів, долучених до клопотання слідчого.

Санкція ч. 4 ст. 189 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи апеляційних скарг сторони захисту про недоведеність прокурором, ризиків, передбачених ст. 177 КПК, суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, а висновки слідчого судді щодо наявності ризику у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду належним чином мотивовані з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінальних правопорушень, один з яких за правилами ст. 12 КК є особливо тяжким злочином (ч. 4 ст. 189 КК), за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Факт незаконного впливу на потерпілого сам по собі є кримінально караним діянням за яке передбачена відповідальність статтею 386 КК, а враховуючи, що підозрюваному відомі анкетні дані потерпілого, місце його проживання та той факт, що він підозрюється у вчиненні злочину шляхом застосування насильства, то такий ризик є цілком реальним.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії та органу слідства необхідно провести низку слідчих, розшукових дій, отримати висновки експертиз, тому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та його участь у процесуальних діях можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження захисника щодо відсутності судимості у підозрюваного та наявності місця проживання, міцних соціальних зв`язків, суд апеляційної інстанції бере до уваги, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді і відмови у застосуванні запобіжного заходу, оскільки жодним чином не спростовують встановлених ризиків, існували на час інкримінованих йому подій, проте не слугували стримуючим фактором під час ймовірного вчинення злочинів.

В той же час, зазначені обставини не спростовують правильності висновків слідчого судді проте, що інший, більш м`який запобіжний захід, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Суд апеляційної інстанції при оцінці законності судового рішення в цілому, враховує підвищену суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій спрямованих на заподіяння смерті інші людині.

Слідчим суддею належним чином дотримано вимоги ч. 3, 4 ст. 183 КПК та не визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства і таке рішення, на даному етапі досудового розслідування, апеляційний суд вважає правильним.

На думку колегії суддів, враховуючи наведені обставини, а також тяжкість та характер скоєного злочину, застосування альтернативного запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії, проте у подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду.

Висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. (ст. 198 КПК)

Інші доводи апеляційної скарги захисників зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ в справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, тому вони не можуть бути розцінені як належне обґрунтування апеляційних вимог та бути підставою для скасування оскарженого рішення.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 177, 178, 183, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційні скарги захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4