САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1400/24
Провадження № 1-кп/726/106/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001881 від 01.05.2024 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця м. Чернівці, не одруженого, із середньою освітою, що не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу із 00:00 19.04.2024 по 00:20 20.04.2024, перебуваючи у сквері, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, умисно, таємно, протиправно, шляхом вільного доступу, викрав ґрунтові світильники у кількості 14 шт., марки «Ріссо Ledl_Nowodvorski» загальною вартістю 33 922 грн., які належать ТОВ «Фелікс КОМ», демонтувавши їх шляхом зрізу із місця їх встановлення на землі.

Після чого, ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми протиправними діями спричинив потерпілому ТОВ «Фелікс КОМ» матеріальної шкоди на загальну суму 33 922 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 185 КК України, - визнав повністю. Пояснив, що обставини, викладені прокурором у пред`явленому обвинуваченні, що знайшли своє відображення в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Так, дійсно в ніч на 20.04.2024 викрав у сквері 14 ґрунтових світильники. Шкодує про вчинене. Просив суворо не карати. Усвідомив протиправність своїх дій, а тому більше не вчинятиме правопорушень.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, просив суд призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст. 76 КК України. Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу залишити без змін.

Представник потерпілого ТОВ «Фелікс КОМ» ОСОБА_5 скерував заяву у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу обвинуваченого, документів, що стосуються речових доказів.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за кваліфікуючою ознакою вчинене в умовах воєнного стану.

Підстав, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із такого.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із положеннями ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; дані про особу винного, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак перебуває на обліку у ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» з 2017 року із діагнозом гостра алкогольна інтоксикація, має зареєстроване місце проживання. Згідно із даними єдиного квитка серії НОМЕР_1 залишився без піклування батьків.

Обставинами, згідно із ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданої шкоди.

При цьому суд виходить із того, що ОСОБА_3 одразу ж визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, виклав всі обставини вчиненого, надав визнавальні покази, що сприяло встановленню істини у кримінальному провадженні, розкаявся у вчиненому, висловив свій жаль щодо вчиненого та критично оцінив свою протиправну поведінку, яку засудив, бажав виправити ситуацію, що склалася. Після вчиненого повернув викрадене, тим самим усунувши заподіяну шкоду.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, визначених ст. 67 КК України, прокурором в обвинувальному акті не заявлено та судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно із ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 69 КК України, реалізуючи надані суду дискреційні повноваження, керуючись суддівським розсудом, зважаючи на наявність встановлених кількох обставин, що пом`якшують покарання та при цьому істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням обставин кримінального провадження: наявність одного епізоду злочинної діяльності, кількість та вартість викраденого майна ґрунтових світильників, які в подальшому добровільно повернуті обвинуваченим потерпілому, а тому матеріальну шкоду відшкодовано; беручи до уваги позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, суд, з врахуванням усіх обставин, вважає недоцільним призначення щодо обвинуваченого ОСОБА_3 мінімального покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, а тому знаходить підстави для призначення ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини 4 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Беручи до уваги те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, під час досудового розслідування та судового розгляду співпрацював із органом досудового розслідування та судом, визнав вину та заявив про готовність понести покарання, якого не уникає, позицію прокурора, який також вважав за можливе виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання з встановленням іспитового строку, а тому в даному конкретному випадку, суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст.76 КК України.

Суд, виходячи із мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, вважає, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, таке саме покарання є адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ухвали слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці ОСОБА_6 від 27.05.2024 у справі № 725/4662/24 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., який слід залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати, у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнитиОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обрану у вигляді домашнього арешту.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

-ґрунтові світильники у кількості 14 шт., що визнані речовим доказом у кримінальному провадженні та передані на відповідальне зберігання директору ТОВ «Фелікс КОМ» ОСОБА_5 залишити за належністю директору ТОВ «Фелікс КОМ» ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1