05.04.2024 Єдиний унікальний номер 205/2106/18
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/483/24 Справа № 205/2106/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000471 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 18.12.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнився 16.03.2016 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 Кримінального кодексу України (далі КК),

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 , 14.02.2018 року близько 05:45 год. прибув до торгового кіоску розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де маючи заздалегідь виниклий умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у інше сховище, вступив у злочину змову із неповнолітнім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна поєднаного із проникненням у інше сховище, діючи погоджено, знаходячись у вищевказаному місці о 05:45 год. 14.02.2018, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 здійснили задумане. А саме ОСОБА_9 , допоки ОСОБА_4 спостерігав за навколишньою обстановкою, зірвав, заздалегідь, у невстановлений час, пошкоджений ним замок, із «антивандальної шафи», тобто сховища яке призначено для постійного чи тимчасового зберігання холодильника, обладнаного засобом охорони від доступу сторонніх осіб, та виштовхнув із нього холодильну шафу марки «ISE STREAM MEDIUM», вартість якої становить 5133,33 грн., що належала потерпілому ОСОБА_10 , і знаходилась вищевказаного торговельного кіоску. В подальшому ОСОБА_9 спільно із неповнолітнім ОСОБА_4 , взяли вище вказану холодильну шафу та разом із викраденим майном, покинули місце злочину, розпорядившись ним власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5133,33 гривень.

Крім цього, ОСОБА_9 спільно із неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 14.02.2018 близько 05:45 год. перебували біля торгових кіосків, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

В цей час ОСОБА_9 достовірно знаючи, що ОСОБА_4 є неповнолітньою особою, шляхом погроз та психологічного тиску, змусив останнього здійснити таємне викрадення чужого майна, а саме холодильної шафи марки «ISE STREAM MEDIUM», яка належала потерпілому ОСОБА_10 , поєднане із проникненням у інше сховище, яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , пообіцявши при цьому матеріальну винагороду, чим викликав у неповнолітнього ОСОБА_4 стійке бажання до вчинення злочину, в результаті чого ОСОБА_4 погодився на вимогу ОСОБА_11 .

Таким чином ОСОБА_9 , згубно впливаючи на підростаюче покоління, завдаючи шкоди моральному благополуччю і нормальному розвитку ОСОБА_4 , втягнув його у злочинну діяльність, керуючись заздалегідь виниклим умислом спрямованим на втягнення неповнолітньої особи у злочинну діяльність, а саме на таємне викрадення чужого майна, належного ОСОБА_10 , поєднане із проникненням у інше сховище.

Відтак, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК за ознаками таємного викрадення чужого майна (краджіка), поєднана з проникненням у інше сховище, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК за ознаками таємного викрадення чужого майна (краджіка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище, за попередньою змовою групою осіб та ч. 1 ст. 304 КК за ознаками втягнення неповнолітньої особи у злочинну діяльність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час, разом з обвинуваченим ОСОБА_4 викрали холодильник, який здали на металобрухт, отримали за це грошові кошти, які поділили між собою та якими розпорядились на власний розсуд. Через тиждень їх затримали працівники поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро кається у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, при викладених у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та в зазначений час, разом з ОСОБА_9 викрали холодильник, які на автомобілі Газель відвезли у пункт прийому металобрухту, де здали його, отримали грошові кошти та поділили їх між собою, розпорядився ними на власний розсуд. Через тиждень його затримали працівники поліції, яким він повідомив про всі відомі йому обставини.

Потерпілий ОСОБА_10 до зали суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому зазначив, що будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинувачених не має, просив призначити покарання на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_9 вона раніше знала, оскільки він приходив грати в ігрові автомати, де вона на той час працювала. Там же він познайомився з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 та вони почали між собою спілкуватися, що їй не подобалось та вона неодноразово повідомляла ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_4 неповнолітній. Про обставини вчинення кримінального правопорушення її сином вона дізналась через тиждень після його вчинення від працівників поліції, які затримали ОСОБА_4 . Її залучили до кримінального провадження у якості законного представника обвинуваченого та вона приймала участь у слідчих діях. Додатково зазначила, що ОСОБА_4 їй повідомив, що ОСОБА_9 погрожував йому та схилив його до скоєння злочину та він злякався та погодився на його вимоги. Їй відомо, що її син та ОСОБА_9 викрали холодильник, сховали його за будинок та ОСОБА_4 стояв з ним та чекав, поки ОСОБА_9 забере його на автомобілі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що з обвинуваченими він не знайомий. 14 лютого 2018 року вранці йому зателефонував хтось з обвинувачених та попросили допомогти відвезти холодильник. Він приїхав на пр. Свободи і в цей час обвинувачені винесли з під`їзду холодильник та погрузили його в автомобіль. Вони приїхали на пункт приймання металобрухту, в районі заводу ім. Леніна, вигрузили холодильник, йому заплатили за його послуги 150 гривень. Близько через 2 тижні йому дільничний поліцейський повідомив, що викрали холодильник, який він перевозив на своєму автомобілі, а він, в свою чергу, повідомив дільничному про всі відомі обставини. Зазначив, що в пункті приймання металобрухту перебувало дві особи.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 14.02.2018 він працював на пункті прийому металобрухту і зранку на автомобілі Газель приїхали ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , який привезли на здачу холодильник. Він заплатив їм 850 гривень та вони поїхали. Через декілька тижнів, йому зателефонував дільничний та повідомив, що він придбав крадений холодильник у зв`язку з чим він був вимушений його повернути працівникам поліції. Жодного впливу ОСОБА_9 на ОСОБА_4 не здійснював.

Крім показів обвинувачених та свідків, провина ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень підтверджується також безпосередньо дослідженими письмовими доказами, а саме:

-протоколами огляду місця події від 14.02.2018 та від 28.02.2018, відповідно до яких об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де було викрадено холодильник потерпілого;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.02.2018, за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких останній впізнав ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , як осіб, які перевозила холодильник на пункт приймання металобрухту;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.02.2018 за участю свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких, останній впізнав ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , як осіб, які привезли та продали йому викрадений холодильник;

-протоколом огляду від 28.02.2018, відповідно до якого об`єктом огляду є холодильник «ISE STREAM MEDIUM», який було викрадено у потерпілого ОСОБА_10 ;

-висновком судової товарознавчої експертизи №1228 від 17.03.2018, відповідно до якого ринкова вартість холодильника «ISE STREAM MEDIUM» станом на 14.02.2018, з урахуванням зносу складає 5133,33 гривень;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 15.03.2018 за участю ОСОБА_4 , відповідно якого останній розказав та показав час, місце, обставини та механізм викрадення холодильника потерпілого;

Суд, оцінюючи безпосередньо досліджені докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_9 знайшла повне підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження, і доходить висновку, що умисні дії ОСОБА_9 , які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище за ч. 3 ст. 185 КК та за ч. 1 ст. 304 КК, як втягнення неповнолітньої особи у злочинну діяльністькваліфіковано вірно. Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище за ч. 3 ст. 185 КК кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення останнім кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до категорії тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_4 раніше не судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину неповнолітнім, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослої особи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує, що останній раніше судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро покаявся у скоєному, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину" (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям" (абзац четвертий підпункту 4.2).

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. (Постанова ККС ВС від 05.10.2023 у справі №542/26/23).

Суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вчинили хоча і тяжке кримінальне правопорушення, однак суспільно-небезпечні наслідки якого відвернуті, шляхом поверненням викраденого майна, ОСОБА_4 є неповнолітнім, вчинив даний злочин під впливом повнолітньої особи.

Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. (Постанова ККС ВС від 14.11.2022 у справі №640/3693/15-к).

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 10.02.2021 року у справі №643/13256/17 та від 27.04.2021 року у справі №520/16394/16-к.

Матеріали справи свідчать, що факт вчиненого злочину обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_9 визнали у повному обсязі. Жодні розшукові дії органом досудового розслідування у цій справі не вживалися, що свідчить про наявність у обвинувачених дійсного, а не уявного, жалю про скоєне та їх щире каяття.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд... при призначенні покарання у виді... позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд зазначає, що з огляду на дискреційні повноваження, суд вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

За вказаних обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі буде непропорційним відносно вчинених ним злочинів та наслідків від їх скоєння, а мета покарання може бути досягнута без ізоляції їх від суспільства.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, характер та обставини їх вчинення, рівень їх суспільної небезпеки, реальні наслідки якого усунуті, вказані вище дані про особу обвинувачених, обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції їх від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити їм покарання у виді позбавлення волі, без ізоляції їх від суспільства, проте в умовах контролю за їх поведінкою зі сторони державних органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судової товарознавчої експертизи суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , витрати на її проведення на користь держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

З огляду на вказане, суд доходить висновку про необхідність покладення на обвинуваченого ОСОБА_9 додаткового обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 76 КК.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75, 104 КК, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. 4 ч. 3 ст. 76 КК, додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-за ч. 1 ст. 304 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 3 роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі п. 6 ч. 3 ст. 76 КК, покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок протягом 6 місяців з дня набрання цим вироком законної сили, прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем реєстрації або фактичного місця проживання для постановки на військовий облік (уточнення даних військового обліку), про що повідомити орган з питань пробації, з наданням підтверджуючих документів.

На підстав ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи №1228 від 17.03.2018 у розмірі 170 гривень 00 копійок, тобто по 85 гривень 00 копійок з кожного обвинуваченого.

Речові докази, яким визнано холодильну шафу «ISE STREAM MEDIUM», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 вважати повернутим за належністю.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Копії вироку вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1