ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2011/24 Справа № 199/970/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000918 від 07.11.2022 рокуза апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Запоріжжя, громадянку України, освіта загальна середня, заміжню, офіційно не працевлаштовану, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винною та засуджено за ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України (далі- КК) по покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено - у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_7 рахується з 07.11.2022.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.100 та ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винною у скоєні кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 06.11.2022 приблизно о 08:10 годині перебувала у приміщенні спальні за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де спілкувалася з останньою. В цей час ОСОБА_9 знаходилась в положенні лежачи на спині на підлозі в приміщенні спальні, зазначеної квартири.

В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптового виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 почала кричати на ОСОБА_7 .

У цей час в ході конфлікту у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: ОСОБА_9 , 06.11.2022 приблизно о 08:12 годині, перебуваючи у приміщенні спальні, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 наблизилась до ОСОБА_9 , яка в цей час знаходилась в положенні лежачи на спині на підлозі, маючи умисел направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи на меті спричинити смерть потерпілої, шляхом позбавлення можливості потерпілої вільно дихати, знаходячись у безпосередній близькості з лівої сторони потерпілої, присіла поруч з нею навколішки, після чого своєю лівою рукою натягнула на обличчя потерпілої шерстяну ковдру в біло-червону клітинку, якою остання вкривалася, коли лежала на підлозі. Натягнувши вказану ковдру на обличчя ОСОБА_9 , ОСОБА_7 своєю лівою рукою, через вищевказану ковдру, почала тиснути у напрямку зовні до середини в області носо-губної ділянки потерпілої, чим закрила рот та ніс останньої, позбавивши її можливості вільно дихати та чинити опір.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: ОСОБА_9 , 06.11.2022 приблизно о 08:12 годині ОСОБА_7 , діючи умисно, бажаючи спричинити смерть потерпілої, шляхом позбавлення можливості потерпілої вільно дихати, продовжувала своєю лівою рукою тиснути у напрямку зовні до середини в області носо-губної ділянки, утримуючи ковдру на обличчі ОСОБА_9 не менше 15-ти секунд, позбавляючи її можливості вільно дихати.

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_9 перестала дихати, ОСОБА_7 зняла з обличчя потерпілої вказану шерстяну ковдру в біло-червону клітинку та, залишивши потерпілу лежати на підлозі спальні, з місця вчинення кримінального правопорушення втекла.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: повного перелому лівого великого рога під`язикової кістки та неповного перелому правого великого рога під`язикової кістки, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення (згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1) та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; садна в проекції лівої вилиці та синці на обличчі з обох боків з розповсюдженням праворуч на верхню третину шиї з незміненою носо-губною ділянкою, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.3) та не знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, але вказують на місце прикладання дії травмуючого предмету, який призвів до закриття зовнішніх отворів дихальних шляхів.

Смерть ОСОБА_9 настала 06.11.2022 на місці вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 , від механічної асфіксії внаслідок закриття зовнішніх отворів дихальних шляхів та переломів під`язичної кістки.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів, посилаючись на надані суду показання обвинуваченої ОСОБА_7 , зазначає, що у неї не було умислу на вбивство ОСОБА_9 . Стверджує, що побиття потерпілої відбулося 01.11.2022 і це зробила інша особа, оскільки обвинувачена вказувала, що коли вона повернулася з роботи, виявила ОСОБА_9 побитою, у якої під очима були синці, на лобі та на руках, а коли обвинувачена купала потерпілу, то виявила у той синці на шиї та на грубі. Також, як зазначає захисник, обвинувачена ОСОБА_7 не заперечувала, що між нею та потерпілою мала місце сварка та вона накрила рота ОСОБА_9 ковдрою та потім взяла через неї останню за ніс з метою, щоб ОСОБА_9 припинила кричати та вередувати. Після того, як потерпіла майже одразу припинила крики, ОСОБА_7 відпустила ніс потерпілої та пішла до кухні. Коли ж повернулася, то помітила, що ОСОБА_9 не подавала ознак життя, у зв`язку з чим злякалася та втекла. Однак, як зауважує захисник, обвинувачена не мала жодного прямого умислу, направленого на вбивство ОСОБА_9 , а лише хотіла щоб та припинила крики.

Таким чином захисник переконаний, що стороною обвинувачення не доведено наявності в діях ОСОБА_7 прямого умислу, а саме того, що вона бажала настання суспільно небезпечних наслідків, але суд не дав належної оцінки доказам по справу. Тому вважає, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 немає складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати вирок Амур-Нижньождніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року та винести новий вирок, яким визнати невинуватою обвинувачену ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК.

В апеляційній скарзі, з доповненнями, обвинувачена ОСОБА_7 просить переглянути справу, скасувати вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року, правильно кваліфікувати її дії згідно чинного законодавства та пом`якшити їй покарання до мінімального розміру.

Вказує, що досудове розслідування проводилось упереджено, однобічно і поверхово, а докази були сфальшовані.

Посилається на порушення її права на захист та вважає, що слідством стороні захисту не були надані докази, які б характеризували її з позитивного боку.

Також вказує, що під час слідчого експерименту 08.11.2022, через застосування морального та фізичного тиску і дієвих погроз з боку правоохоронців, вона вимушена була дати заздалегідь відрепетовані покази про дії, яких вона не вчиняла відносно потерпілої ОСОБА_9 та визнати свою провину.

Крім того обвинувачена посилається на те, що суд першої інстанції не довів ані цілей, ані мотивів вчинення нею злочину, який вона не вчиняла, бо із потерпілою ОСОБА_9 у них були майже родинні відносини, вони разом планували майбутнє, сумісне стаціонарне лікування для отримання відповідної групи інвалідності та вирішення нотаріально-юридичних питань щодо вступу у спадщину, яка на той час ще не була належним чином оформлена.

Разом з цим обвинувачена висловлює щире каяття та жаль в тому, що в результаті саме її дій настала смерть потерпілої, але наполягає, що прямого умислу в її діях не було. Тому просить врахувати те, що вона є законослухняною та дисциплінованою громадянкою, завжди вела здоровий образ життя, а офіційному працевлаштуванню завадило повномасштабне вторгнення агресора.

У своїх доповненнях до апеляційної скарги, поміж іншого, обвинувачена ОСОБА_7 вказує на неповноту судового розгляду та посилається на те, що судом не були прийняті до уваги її клопотання про порушення її прав, як підозрюваної, передбачені ст.ст.52, 224, 240 КПК, а також її пояснення, які підтверджуються висновками суд. мед. експерта ОСОБА_10 та судового експерта ОСОБА_11 , які, на переконання апелянта, доводять, що її дії не мали прямого умислу направленого на вбивство. Вважає, що відповідно до вимог ст.91 КПК стороною обвинувачення не доведено мотив, мету, умисел, що суттєво впливає на правильність кваліфікації злочину.

Крім того, як стверджує обвинувачена, суд першої інстанції не прийняв до уваги відсутність важливих свідків, про яких неодноразово було заявлено під час судового розгляду а також про матеріальну та іншу зацікавленість свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які давали суду свідчення.

До початку апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_15 в порядку ст.403 КПК відмовився від поданої ним апеляційної скарги та ця відмова прийнята апеляційним судом.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_16 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджають апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої стороною захисту апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 ККпри обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація її дій, основані на зібраних по справі та перевірених судом доказах, являються обґрунтованими та належним чином мотивованими.

Відповідно до положень статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1,4 ст.95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Будучи допитаною у судовому засіданні, яке відбулося 07.02.2023, обвинувачена ОСОБА_7 заявила про визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК, про каяття у вчиненому. Обвинувачена ОСОБА_7 показала суду, що вперше з потерпілою ОСОБА_9 вона познайомилася в серпні 2021 року. ОСОБА_9 погано ходила, а тому її запросили піклуватися про ОСОБА_9 , на що вона спочатку відмовилася. В січні-лютому 2022 року потерпіла перебувала в поганому стані, потребувала допомоги. Станом на 24.02.2022 з потерпілою проживав ОСОБА_13 . В цей час вона попросила дозвіл проживати разом з ними. З 25.03.2022 вона працювала в ательє по вул. Совхозна, з 16.05.2022 вона вже не працювала. Спочатку вона жила в кімнаті з ОСОБА_13 , а потім з потерпілою. В серпні 2022 року ОСОБА_13 виселили з квартири за жорстоке поводження з нею та потерпілою. З 01.09.2022 по 06.11.2022 вона з потерпілою проживали разом, у них були хороші відносини, вона доглядала за потерпілою, проте змін в її здоров`ї на краще не було. 06.11.2022 вранці вона сходила до магазину «АТБ», повернулася о 07:30 годині, занесла речі до кухні, потерпіла її чекала. Між нею та потерпілою виникла сварка через телевізор, який гучно працював, вона вимкнула телевізор, забрала пульт, а потерпіла почала вимагати ввімкнути телевізор. Вона повернулася розлючена, накрила потерпілу шерстяною ковдрою у червону та білу клітину та хотіла припинити її крик, намагалася її заспокоїти, зупинити її плач. Потерпіла була вкрита майже по шию, вона підтягнула ковдру та лівою рукою схопила за носа, хотіла зупинити її плач. Це було не довго, дихання не перевіряла, потерпіла одразу перестала плакати, на що вона припинила смикати її за носа. Одразу вона не зрозуміла, що потерпіла померла, оскільки коли вона ображалася, повертала голову ліворуч до стіни. В той раз вона так само повернулася. Через хвилин 10-15 вона повернулася до потерпілої, увімкнула телевізор. Потерпіла так само лежала обличчям до стіни. Коли вона до неї звернулася, потерпіла не обзивалася, через що вона зрозуміла, що потерпіла ще ображається. На 2-й чи 3-й раз, коли вона повернулася з кухні, зрозуміла, що потерпіла не дихає, у неї були відсутні ознаки життя: вона не реагувала, була як нежива, через що вона злякалася, зателефонувала чоловіку потерпілої, сусідці з кв. № 108, своїй дочці, яким сказала, що ОСОБА_9 померла. Проте вона не сказала їм, що ОСОБА_9 померла через її дії. По телефону донька порадила їй викликати швидку та поліцію, проте вона злякалася та цього не зробила. Далі вона поспіхом зачинила двері, пішла з квартири. Залишивши квартиру, попрямувала до свого знайомого за адресою: АДРЕСА_3 , де була затримана вранці 07.11.2022.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.02.2023, обвинувачена ОСОБА_7 повідомила, що:

-тілесні ушкодження вона не отримувала;

-під час слідчого експерименту вона добровільно показувала слідчому про обставини, за яких вона перекрила дихальні шляхи ОСОБА_9 , підтвердила свої покази, надані під час слідчого експерименту; захисник ОСОБА_8 підтвердив суду, що даний слідчий експеримент проведено за його участі.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 під час допиту 15.05.2023 в судовому засіданні судового експерта ОСОБА_10 повідомила суду, що вона не заперечує свої покази, надані нею під час слідчого експерименту.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.03.2023, обвинувачена ОСОБА_7 заявила суду, що не погоджується із висновком судово-медичної експертизи, проведеної за фактом смерті ОСОБА_9 , оскільки внаслідок її дій не міг бути переламаний під`язиковий ріг. ОСОБА_7 заявила, що мала намір зупинити плач ОСОБА_9 , схопила її за носа, а не за шию.

Під час проведення судового засідання 21.03.2023 за участі судово-медичного експерта ОСОБА_10 та учасників судового провадження було відтворено відеозапис до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.11.2022 за участі ОСОБА_7 в статусі підозрюваної. За наслідком перегляду відеозапису обвинувачена ОСОБА_7 не заявляла суду про будь-який тиск відносно неї під час проведення даної слідчої дії.

Далі в даному судовому засіданні, а також в судовому засіданні, яке відбулося 15.05.2023, обвинувачена ОСОБА_7 під час допиту судового експерта ОСОБА_10 , який здійснював розтин та дослідження трупу ОСОБА_9 , в своїх питаннях зазначала, що вона своїми руками брала за ніс ОСОБА_9 та могла частково їй доламати під`язикову кістку, яка, на її думку, вже могла бути зламана кимось іншим, хто міг мати вільний доступ до квартири загиблої. При цьому 15.05.2023 обвинувачена ОСОБА_7 заявила суду, що на слідчому експерименті розташування манекену, який імітував ОСОБА_9 , було дещо помилковим, оскільки ОСОБА_9 лежала затилком на подушці і її голова не була піднята, вона не сиділа, як про це зазначив слідчий, хоча відразу же на питання стосовно причин зміни показів обвинувачена ОСОБА_7 відповіла, що не заперечує свої покази, надані нею під час слідчого експерименту.

Крім того 15.05.2023 обвинувачена ОСОБА_7 заявила суду, що у неї не було умислу вбивати ОСОБА_9 , взагалі її побиття відбулося 01.11.2022, і це зробила інша людина. Зокрема, коли вона повернулася з роботи, виявила ОСОБА_17 побитою: були синці під очима, на лобі та на руках. Коли вона її купала, виявила синці на шиї та на груді. Проте, у судовому засіданні, яке відбулося 29.06.2023, ОСОБА_7 повідомила суду, що з приводу вищевказаних синців та можливого побиття ОСОБА_9 , вона до поліції та швидкої допомоги або до сімейного лікаря не зверталася.

Також обвинувачена ОСОБА_7 поставила під сумнів взагалі можливість здійснення нею тих дій по відношенню до ОСОБА_9 , які зазначені в обвинувальному акті, оскільки в її лівій руці не має сил, а права відказує, а також зазначила, що у ОСОБА_9 на протязі приблизно 4-х днів до смерті були виділенні із рота у вигляді піни темно-бурого, багрового кольорів.

Після перевірки всіх версій, які перед судом висунула обвинувачена ОСОБА_7 , остання в судовому засіданні, яке відбулося 21.12.2023, заявила суду, що працівники поліції ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області після її затримання за підозрою в умисному вбивстві ОСОБА_9 застосували до неї недозволені методи досудового розслідування, а саме: 07.11.2022 двоє чоловіків в цивільному на сходах ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області вимагали, щоб вона зізналася у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, били її по голові, спині, в живіт, по боках (ребрах), погрожували відвести у підвал. Далі в кабінеті головного слідчого її вже били 3 чоловіка або 4 по голові, спині, в живіт і по боках, ображали, погрожували вирвати волосся та занурити голову в туалет. Це тривало більше 10 годин. 08.11.2022 працівники поліції провели з нею репетицію слідчого експерименту в присутності слідчого ОСОБА_18 , розказали їй зміст того, що вона повинна повідомити під відеозапис на слідчому експерименті. Слідчий ОСОБА_18 при цьому сказав їй аби вона говорила, що здійснювала натискання руками в області носу потерпілої ОСОБА_9 , закриваючи рот останній, на протязі не менше 15-ти секунд.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.04.2024, обвинувачена ОСОБА_7 заявила, що вона вчинила вбивство ОСОБА_9 з необережності, просила суд перекваліфікувати її дії.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_7 в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_9 , її вина підтверджується дослідженими під час судового розгляду та наведеними у вироку наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що він є родичем загиблої ОСОБА_9 , проживає у сусідньому будинку від будинку ОСОБА_9 . Йому відомо, що ОСОБА_9 жила разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_19 , захворіла на тяжку хворобу. ОСОБА_19 їй допомагав, вона ставала на ноги. Після чого вони розійшлися та ОСОБА_9 залишилася одна. Він допомагав їй, проте вона мала потребу у випивці та курінні, через що вони припинили спілкування. До нього подзвонив ОСОБА_20 та повідомив, що не може додзвонитися до ОСОБА_9 , а ввечері до нього додому вже прийшли сусіди ОСОБА_9 з ОСОБА_19 . У присутності поліції та сусідів він разом із ОСОБА_19 зламали двері квартири ОСОБА_9 , де побачив останню мертвою, яка лежала в залі на підлозі. У квартирі був безлад, речі були розкидані. В подальшому зі слів ОСОБА_20 , з яким живе дитина ОСОБА_9 , йому стало відомо, що ОСОБА_9 могла вбити її співмешканка, яка сама йому зателефонувала та повідомила, що ОСОБА_9 мертва.

Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_21 показала, що вона близько 09:30-10:00 години 06.11.2022, спускаючись сходами в будинку, зустріла ОСОБА_7 , яка була одягнена в піжамних штанах та платті, тримала в руці пакет із взуттям, який мав плями, схожі на колір буряку чи крові, через що вона спитала у ОСОБА_7 : «Чи все нормально?» та почула відповідь: «Так, мене чекає таксі».

Свідок також зазначила, що раніше восени, близько 02:30 години ночі, чула з квартири, де проживала загибла, жіночий крик та слова: «Не чіпайте мене».

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що її квартира АДРЕСА_4 , розташованої поверхом вище. Приблизно на протязі пів року вона чула крики власниці з квартири АДРЕСА_5 з періодичністю 2 рази на тиждень точно, зважаючи на те, що звукоізоляція між поверхами фактично відсутня, а тому вона навіть чула слова, які були сказані, оскільки її ліжко знаходиться під ліжком загиблої. Через крики, особливо вночі, викликала поліцію. Від сусідів дізналася, що у вказаній квартирі живе особа, яка не пересувається та за нею доглядають. Спочатку вона знала про чоловіка, який доглядає, потім про обвинувачену. За місяць до смерті ОСОБА_9 крики та галас були чутні майже кожен день, загибла кричала іноді так, наче, свиню ріжуть. Наприклад, вона чула як загиблу тягли помити, але вона не хотіла. Чула про ситуацію, що загибла та обвинувачена вдвох були п`яні, оскільки о 03:00 годині ночі гучно слухали гімн України, через що вона викликала поліцію. В день вбивства чула, що щось гучно впало, чула зітхання людини на протязі години, як такої, яка помирає в лікарні. Вранці вона прокинулася і здивувалася, що нічого з тієї квартири не чутно. Приблизно о 15:00 годині сусіди сказали, що будуть відкривати квартиру АДРЕСА_5 , оскільки, скоріш за все, власниця померла. Доглядала за померлою обвинувачена. За 3 дні до загибелі жінки вона з поліцією намагалися потрапити до її квартири, проте вони їм двері не відчинили. Приводом для виклику поліції стало те, що у квартирі о 24:00 годині ночі був шум, галас та крик, вона чула померлу, а обвинувачена їй казала: «Скільки ти мені будеш робити нерви?», на що загибла кричала: «Спасіть, допоможіть!». У квартирі загиблої вона не була, обвинувачену бачила в стані на підпитку та як обвинувачена спала в такому стані на сходах.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показала, що обвинувачена ОСОБА_7 є її матір`ю. 24.02.2022 відділення лікарні, де перебувала її матір на лікуванні, через початок повномасштабного вторгнення було зачинено, тому матір залишилася без місця мешкання. Знайомий матері на ім`я ОСОБА_23 запропонував їй орендувати кімнату на 2-х та доглядати за жінкою на ім`я ОСОБА_17 , що вона і зробила. В день події мати зателефонувала їй та повідомила, що вранці, біля 10:00 години, вона прокинулася та помітила, що загибла ОСОБА_17 , за якою вона доглядала, не дихає, видимих пошкоджень на ОСОБА_17 не бачить, спитала, що їй робити. Вона рекомендувала викликати швидку та поліцію, на що матір сказала, що це вже зробила. В подальшому матір зателефонувала їй через адвоката та повідомила про подію, сказала, що вона в слідчому ізоляторі.

Як слідує з показів свідка ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні, їй відомо, що ОСОБА_7 проживала з ОСОБА_9 приблизно пів року до смерті останньої. Коли разом із ОСОБА_9 проживав ОСОБА_23 , було тихо, вона не бачила такого, щоб ОСОБА_23 себе погано поводив, зокрема, їй не відомі факти знущання ОСОБА_23 над потерпілою. Коли ОСОБА_23 перестав проживати у квартирі ОСОБА_9 , почали надходити скарги від сусідів. Вона прохала ОСОБА_7 , щоб було тихо, навіть викликала поліцію. Особисто про ОСОБА_7 ані поганого, ані хорошого не знає. ОСОБА_9 охарактеризувала як таку, яка за життя зловживала алкоголем та хворіла на тяжкі хвороби, в тому числі у неї була хвора нога.

Стосовно події загибелі ОСОБА_9 їй зателефонував ОСОБА_24 , який є батьком сина загиблої ОСОБА_25 та повідомив, що йому, в свою чергу, зателефонувала ОСОБА_7 і сказала, що ОСОБА_17 померла та оскільки у неї не має коштів на поховання ОСОБА_17 , що хочете, те і робіть. Вона відразу приїхала з чоловіком із села до міста, почали стукати у двері квартири, де проживала ОСОБА_9 , але їх ніхто не відчиняв. Вона знайшла родича ОСОБА_9 ОСОБА_26 , прийшли сусіди, викликали поліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що із ОСОБА_7 він був знайомий на протязі 5 років, вони були друзями. Із загиблою у нього також були дружні стосунки, доглядав за ОСОБА_9 майже рік. Характеризує загибла, як не просту людину, але коли до квартири ОСОБА_9 прийшла жити ОСОБА_7 , загибла наче розцвіла та вони стали друзями. З того часу він у квартирі ОСОБА_9 більше не проживав, оскільки мав розбіжності з ОСОБА_7 щодо способу її життя. Від ОСОБА_27 , у якого раніше були стосунки з ОСОБА_17 , дізнався, що ОСОБА_9 покійна, оскільки ОСОБА_28 , начебто, її задушила.

Крім того свідок ОСОБА_13 зазначив суду, що він ніколи не піднімав руку на ОСОБА_9 , у тому числі і 01.11.2022, оскільки він в цей час не проживав у квартирі ОСОБА_9 , а у період з 02.11.2022 по 07.11.2022 він на виконання постанов судді відбував адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту по справам, де заявником виступила обвинувачена ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_13 також заявив суду, що зі слів ОСОБА_9 йому відомо, що ОСОБА_7 забороняла їй спілкуватися з ним та він вважає, що обвинувачена ОСОБА_7 зробила все можливе, щоби виселити його з квартири ОСОБА_9 , оскільки мала свій корисливий мотив стосовно даної квартири.

Також місцевий суд дослідив і взяв до уваги, у тому числі, такі докази.

Згідно протоколу огляду місця події з фото-таблицею до нього від 06.11.2022 слідує, що об`єктом огляду є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира знаходиться на 9 поверсі, у 3 під`їзді, вхід до квартири здійснюється по правій стороні від сход через дерев`яні двері з обшивкою синього кольору, замок якої був зламаний у присутності брата загиблої ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . По лівій частині від входу до квартири знаходиться вхід до ванної кімнати та вхід до кухонної кімнати, прямо від входу до квартири знаходиться спальня кімната № 1, вхід до якої здійснюється через дерев`яні двері, які на момент огляду відкриті та не мають замку, прямо від входу знаходиться крісло на якому знаходиться нижня білизна, кульок з надписом «Defacto» з документами за кріслом, по лівій стороні знаходиться стіл з косметикою та блокнотом біло-зеленої обкладинки, різноманітні зошити; блокнот з малюнками жінки на обкладинці; по правій стороні знаходиться диван, застелений простирадлом, у ближньому куті з правого боку знаходиться шафа з речами. По правій стороні від входу до квартири знаходиться спальня кімната № 2, вхід до якої здійснюється через дерев`яні двері без замка, при вході у лівій частині розташоване ліжко, яке розстелене, перед ліжком розташований стілець, застелений простирадлом, біля ліжка на підлозі розташований рушник, зложений, на якому туалетний папір, у дальньому лівому куті знаходиться інвалідний візок, біля якого розташований телевізор та по всій довжині стіні знаходиться сервант. На підлозі біля входу знаходиться подушка з плямами РБК, рожеве простирадло, ковдра червоно-білого кольору, кофта зеленого сіро-рожевого кольору. Під час огляду поверхня квартири оброблялась магнітним порошком, у зв`язку зі чим виявлено: 1 слід папілярного візерунку на 1 л/с з кружки у кухонній кімнаті; 1 слід папілярного візерунку на 1 л/с з вхідних дверей до спальної кімнати № 1; 2 сліди папілярного візерунку на 2 л/с з картонної коробки в кімнаті № 1; 1 слід папілярного візерунку з вхідних дверей кімнати № 2, запаковано до паперового конверту. Також вилучено: з кімнати № 1 блокнот зелено-білий; зріз зі стільця зі слідами РБК; з кімнати № 2 подушка з наволочкою з плямами РБК; простирадло рожеве; кофта; ковдра.

Згідно протоколу огляду трупа від 06.11.2022 слідчим в присутності брата загиблої ОСОБА_16 , понятих та судово-медичного експерта оглянуто труп ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (як встановлено в подальшому постановою слідчого від 08.11.2022 прізвище трупу, зазначене у даному протоколі Танчик, дівоче, актуальні анкетні дані загиблої: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який знаходиться в квартирі АДРЕСА_5 , в спальній кімнаті праворуч від входу до квартири. Труп знаходиться лежачі на спині обличчям догори, руки випрямлені, ноги зігнуті в колінних суглобах. Труп без одягу, прохолодний на дотик. Трупне заклякання добре виражене. Трупні плями багрово-синюшного кольору, розташовані по задній бічній стороні, при натисканні на них бліднуть повністю, не зникають та повільно відновлюють своє забарвлення протягом 10-12 хвилин (22:00 година 06.11.2022). Кістки склепіння черепу на дотик цілі, обличчя блідо-синюшного кольору, дещо одутле, виділяється блідість в ділянці носо-губного трикутника відносно чітко розмежована від синюшної шкіри, очі привідкриті, в білочних оболонках очей кроваві крововиливи, кістки носа на дотик цілі, носові та вушні входи вільні, рот закритий, на слизовій губ та щік поодинокі кроваві крововиливи, язик у порожнині рота за зубами, ребра на дотик цілі, шия середньої довжини, ребра на дотик цілі, кістки кінцівок на дотик цілі, на 4 пальці лівої кисті обручка з металу жовтого кольору, яке знято з трупа та передано родичу ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Ушкодження на шкірі обличчя в ділянці лоба, щік з розповсюдженням на ділянку підборіддя та циркулярно на шию зливного характеру, синець синюшно-багрового кольору з записаним вище з достатньо чітким відмежуванням носово-губним трикутником. На лівій молочній залозі, на пів плечі, на лівій бічній поверхні тулуба, на лівій задній бічній поверхні грудної клітини спільного характеру синці синюшно-багрового кольору. Епідерміс на правому плечі, передній поверхні молочної желези справа, на пів плечі та передпліччі відсутній з оголенням щільної гладкої червоно-коричневої дерми, відсутність дерми чітко відмежовані від неушкодженої шкіри. На зовнішній поверхні п-в сторони стегна синці синюшно-багрового кольору. На передній черевній стінці, на нижніх кінцівках чисельні синці зеленого кольору. На слизовій нижньої губи по центру рана з нерівними краями розміром 2х0,5 см. Під час огляду трупа вилучено: зрізи нігтьових пластин; мікрочастки з обох рук та обличчя; змиви на марлевих тампонах з обох рук та обличчя.

Згідно протоколу огляду речей з фото-таблицею від 07.11.2022 слідчим в присутності понятих, за участю підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 оглянуто речі, які добровільно видала для огляду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні службового кабінету № 309 СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП за адресою: АДРЕСА_6 , а саме: зв`язка ключів з брелками у вигляді сумки, капелюха, рукавички, серця, туфлі та банта. На зв`язці знаходиться 1 магнітний ключ, 1 ключ дверний, 1 ключ у формі палиці металевої та мобільний телефон марки «WIKO» моделі Т10, в корпусі синього кольору, через налаштування встановлено imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , номер мобільного телефону (перевірено через дзвінок НОМЕР_3 ). В ході огляду зафіксовані дзвінки на мобільні номера НОМЕР_4 , контакт « ОСОБА_24 » в вс 06.11.2022 о 08:15; НОМЕР_5 «Артем Надін» в вс 06.11.2022 о 08:21, 08:28, 08:36; «Яна» в вс 06.11.2022 о 08:26, 08:19, 09:17, 09:18; «Клим» в вс 06.11.2022 о 09:22, 10:27, також виявлені дзвінки з невстановлених номерів та номерів «838» о 09:28, 09:48, 09:58, 10:07, 10:08, 10:13 та абоненту «257» о 10:17. Вилучено: мобільний телефон «WIKO T10» до спец. пакету WAR1091939; зв`язка з трьох ключів та брелків до спец. пакету WAR1091947; зарядний пристрій від телефону до спец. пакету WAR1091939, які в подальшому визнані речовими доказами.

На підставі постанови прокурора від 07.11.2022 у підозрюваної ОСОБА_7 відібрані зрізи країв нігтьових пластин з обох рук, про що складений протокол від 07.11.2023.

На підставі постанови прокурора від 07.11.2022 у підозрюваної ОСОБА_7 відібрані змиви дистильованою водою на марлевий тампон з долонь з обох рук, про що складений протокол від 07.11.2023.

На підставі постанови прокурора від 07.11.2022 у підозрюваної ОСОБА_7 відібрані зразки відбитків пальців та долонь обох рук, про що складений протокол від 07.11.2023.

На підставі постанови прокурора від 08.11.2022 у підозрюваної ОСОБА_7 відібрані зразки крові, про що складений протокол від 08.11.2022.

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи № 639 від 14.11.2022 слідує, що кров підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно протоколу огляду речей від 10.11.2022 слідчим оглянуто поліетиленовий пакет чорного кольору з биркою: «Проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , 06.11.2022. Вилучено: кофта з РБК, простирадло, ковдра» з підписами учасників, понятих та слідчого ОСОБА_30 . При відкритті вказаного пакету виявлено: кофта різнокольорова з орнаментами у вигляді географічних фігур зі слідами РБК на вороті з зовнішньої сторони кофти, рукаві та біля блискавки з лівої сторони. Простирадло рожеве з нашаруванням слідів біологічного походження жовтого та коричневого кольору; ковдра шерстяна в біло-червону клітину на всьому протязі, краї ковдри прошиті білою ниткою зі слідами біологічного походження жовтого кольору, матеріал тканини має характерні волокна білого та червоно-рожевого кольорів.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи дослідження волокнистих матеріалів і виробів з них № СЕ-19/104-22/38689-ФХД від 17.01.2023 на представленому на експертизу фрагменті темної дактилоплівки, на яку (згідно з постанови про призначення експертизи) було вилучено мікрооб`єкти з обличчя трупу ОСОБА_9 , виявлені одиничні текстильні волокна з ознаками бавовни (об`єкт 4).

Природа, колір, кількість текстильних волокон вказані в таблиці № 1 додатка № 1 до висновку експерта (об`єкт 4 білі більше 10).

Таким чином, покази обвинуваченої ОСОБА_7 , надані суду, про те, що вона натягнула ковдру на обличчя ОСОБА_9 , після чого своєю лівою рукою, через вищевказану ковдру, тиснула у напрямку зовні до середини в області носо-губної ділянки загиблої, чим закрила рот та ніс останньої, позбавивши її можливості вільно дихати та чинити опір, об`єктивно підтверджені протоколом огляду речей від 10.11.2022, згідно якого ковдра шерстяна в біло-червону клітину має характерні волокна білого та червоно-рожевого кольорів, а згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи дослідження волокнистих матеріалів і виробів з них № СЕ-19/104-22/38689-ФХД від 17.01.2023 мікрооб`єкти, вилучені з обличчя трупу ОСОБА_9 , мають одиничні текстильні волокна з ознаками бавовни білого кольору в кількості більше десяти.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи № 670 від 06.12.2022 слідує, що на наданій на дослідження подушці з наволочкою (об`єкти №№ 2, 5) встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№ 2, 5, виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат дослідження не виключає можливості походження вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти - В та супутнім антигеном Н, або може бути змішаною кров`ю осіб з групами крові: А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н (або без нього) та 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.

Враховуючи отримані результати серологічного дослідження та групову приналежність крові ОСОБА_9 , а саме те, що виявлені в слідах крові об`єктів №№ 2, 5, антигени А та Н є групо специфічними для її крові, не виключена можливість походження вказаних слідів за рахунок крові потерпілої.

Присутність крові ОСОБА_7 в слідах крові об`єктів №№ 2, 5 можлива лише в разі суміші її крові з кров`ю особи, групо специфічним антигеном якої є антиген А.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи № 671 від 06.12.2022 слідує, що на наданому на дослідження фрагменті поліетиленового матеріалу (об`єкт № 1) встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні сліду крові об`єкту № 1, виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат дослідження не виключає можливості походження вказаного сліду за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти - В та супутнім антигеном Н, або може бути змішаною кров`ю осіб з групами крові: А з ізогемаглютиніном анти - В та супутнім антигеном Н (або без нього) та 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.

Враховуючи отримані результати серологічного дослідження та групову приналежність крові ОСОБА_9 , а саме те, що виявлені в сліді крові об`єкту № 1, антигени А та Н є групо специфічними для її крові, не виключена можливість походження вказаного сліду за рахунок крові потерпілої.

Присутність крові ОСОБА_7 в сліді крові об`єкту № 1 можлива лише в разі суміші її крові з кров`ю особи, групо специфічним антигеном якої є антиген А.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.11.2022 підозрювана ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_8 , судово-медичного експерта, оператора, понятих, відтворила слідчому обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що також зафіксовано на відеозапис. Зокрема, слідчий експеримент проводився в приміщенні квартири АДРЕСА_7 . Перед початком слідчого експерименту квартира опечатана слідчим СВ ВП № 1 ДРУП ОСОБА_31 в присутності понятих. ОСОБА_7 надала згоду на проведення слідчого експерименту та вказала, що події, які мали місце 06.11.2022, відбувались у вітальні. Перебуваючи у приміщенні ОСОБА_32 , ОСОБА_7 вказала, що ОСОБА_9 знаходилася в положенні лежачи на спині на підлозі справа від дверей до кімнати, де знаходилася з 01.11.2022, оскільки ОСОБА_7 не змогла її підняти з того положення. Далі ОСОБА_7 за допомогою манекену показала розташування ОСОБА_9 , після чого показала, що підійшла до останньої з лівої сторони, присіла навколішки поруч з лежачою на підлозі ОСОБА_9 , голова якої в цей час знаходилася на подушці, яка знаходилася у вертикальному положенні у стіни, після чого ОСОБА_7 своєю лівою рукою натягнула на обличчя ОСОБА_9 ковдру в біло-червону клітину, шерстяну. Після чого своєю лівою рукою почала тиснути в область носа та роту через вказану ковдру, при цьому, як зазначає підозрювана, в такому положенні вона утримувала ковдру протягом часу не менше як 15 секунд, після чого, відпустивши ковдру, стягнула її з обличчя потерпілої та побачила, як голова ОСОБА_9 похилилася у праву сторону та залишила її в такому положенні, не звертаючи увагу на дихання останньої. Як зазначає підозрювана, повернувшись через 5-7 хвилин, вона побачила, що ОСОБА_9 не дихає та не викликаючи швидку та поліцію, залишила приміщення квартири та більше не поверталася.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 6622 від 02.12.2022 смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії внаслідок закриття зовнішніх отворів дихальних шляхів та переломів під`язичної кістки, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа.

Враховуючи виразність трупних явищ на момент огляду трупа на місці виявлення (...трупне заклякання добре виражене. Трупні плями багрово-синюшного кольору, розташовані по задній бічній стороні, при натисканні на них зникають та відновлюють своє забарвлення протягом 10-12 хв. (22:00, 06.11.2022).), причину смерті та пору року, можна припустити, що смерть її настала приблизно за 13-17 годин до початку огляду трупа на місці виявлення.

При експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження:

-повний перелом лівого великого рога під`язикової кістки та неповний перелом правого великого рога під`язикової кістки, спричинені прижиттєво, безпосередньо перед настанням смерті, у результаті локальної дії тупих твердих предметів (предмету) на дистальні відділи великих рогів під`язикової кістки у напрямку зовні до середини, з обох сторін. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.1) і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

-садно в проекції лівої вилиці та синці на обличчі з обох боків з розповсюдженням праворуч на верхню третину шиї з незміненою носо-губною ділянкою, що спричинені прижиттєво, безпосередньо перед настанням смерті, від дії тупого предмета (предметів) за механізмом стискання-тертя. Дані тілесні ушкодження самі по собі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» п. 2.3) і не знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, але вказують на місце прикладання дії травмуючого предмету (предметів), який призвів до закриття зовнішніх отворів дихальних шляхів.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлено метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 6622/4219-Е від 29.12.2022 за фактом смерті ОСОБА_9 слідує, що кількість механічних дій відповідає кількості механічних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілої. Останніми потерпілій були спричинені ушкодження на обличчі та шиї.

Положення потерпілої під час нанесення їй тілесних ушкоджень по відношенню до травмуючого фактору могло бути різним та змінюватися.

Під час спричинення тілесних ушкоджень в області голови та шиї настала її смерть.

Морфологічний характер та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілої, не виключають можливості спричинення їх за обставин, на які вказує підозрювана ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за її участю 08.11.2022.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_10 підтвердив та роз`яснив висновки судових експертиз № 6622 від 02.12.2022 та №6622/4219-Е від 29.12.2022, складених за наслідком розтину ним та дослідження трупу ОСОБА_9 , проведення судово-медичних експертиз за фактом смерті ОСОБА_9 .

Зокрема, з роз`яснень судового експерта ОСОБА_10 слідує, що, враховуючи місцезнаходження під`язичної кістки, зважаючи на її об`єм, не обов`язково тиснути саме на неї, щоб її ушкодити. Є, наприклад, прямі переломи, де йде безпосередній удар або натискання на певну кістку та існують і непрямі переломи або як їх називають конструкційні і в даному випадку у загиблої мав місце конструкційний перелом під`язичної кістки. При тому механізмі спричинення ушкоджень в області голови загиблої, які демонструвала ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, могли бути спричинені виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, при яких не обов`язково пряме натискання на під`язичну кістку, щоб її пошкодити.

Відповідаючи на питання ОСОБА_7 , чи могла ОСОБА_9 жити з переламами під`язичної кістки, до подій 06.11.2022, якщо, наприклад, їй зламали цю кістку хтось інший за декілька днів до 06.11.2022, судовий експерт ОСОБА_10 роз`яснив, що при переломах під`язичної кістки смерть настає не одразу. Але поступово на фоні перелому кістки виникає набряк, який переходить у набряк гортанні і розвивається асфіксія, наслідком якої є смерть. Перелом даної кістки небезпечний для життя. В даному випадку експертом проводився додатковий відбір тканини, крім візуального дослідження, для визначення давності ушкодження під`язичної кістки, за наслідком чого встановлено, що в цій зоні давність ушкодження, тобто утворення цих переломів, не перевищувало пів години до моменту смерті ОСОБА_9 .

Крім того судовий експерт ОСОБА_10 зазначив, що як механічна асфіксія внаслідок закриття зовнішніх отворів дихальних шляхів, так і переломи під`язичної кістки, в своїй сукупності призвели до настання смерті ОСОБА_9 і розділити ці два впливи не можливо, оскільки вони в будь-якому випадку сприяли настанню смерті, при тому, що як закриття зовнішніх дихальних шляхів, так і переломи під`язичної кістки отримані прижиттєво, в один проміжок часу, до настання смерті. Це не посмертні тілесні ушкодження. Садно в проекції лівої вилиці та синці на обличчі з обох боків з розповсюдженням праворуч на верхню третину шиї з незміненою носо-губною ділянкою вказують на місце прикладання дії травмуючого предмета (предметів), який призвів до закриття зовнішніх отворів дихальних шляхів (ділянка нижче носа, підборіддя).

Судовий експерт ОСОБА_10 також роз`яснив, що людина не може мати перелом якоїсь однієї частини під`язичної кістки, наприклад лівої її частини, оскільки під`язична кість одна, тому перелом відбувається з двох сторін: в даному випадку з одної сторони відбувся повний перелом, тобто кість розділилася на 2 половинки, з другої сторони відбувся не повний перелом там тріщина. Це може бути пояснено тим, що під час закриття дихальних шляхів, зважаючи на положення ОСОБА_9 , відбувалися наклони її голови з максимальним уклоном вниз, а зважаючи на те, що під`язична кість має дугообразну форму та сама по собі тоненька, ці бокові частинки кістки при натисканні відклоняються та можуть ламатися і те, що з одної сторони відбувся повний перелом, а з іншої сторони не повний вказує на те, що дія була нерівномірна з обох сторін.

При цьому судовий експерт ОСОБА_10 категорично спростовував твердження ОСОБА_7 , що ОСОБА_9 могла жити з перелом під`язичної кістки декілька днів, як і спростував твердження ОСОБА_7 про те, що у ОСОБА_9 , начебто, прижиттєво відбувалися виділення багрового кольору з ротової порожнини на протязі 4-х днів, оскільки, як зазначив експерт, під час візуального огляду трупу на місці події, так і під час розтину трупу жодних виділень з носу, вух, ротової порожнини він не бачив та не фіксував. Судовий експерт зазначив, що зазвичай у судово-медичній практиці виділення, про які говорить ОСОБА_7 , не характерні асфіксії, а можуть мати місце при вдавлені або самогубствах у вигляді повішень тоді виділяється слина. При зламі під`язичної кістки, при закритті зовнішніх дихальних шляхів таких виділень у загиблих не відмічається.

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи № 499 від 05.12.2023, згідно аналізу наданої медичної документації, даних обстеження ОСОБА_7 членами експертної комісії, у ОСОБА_7 діагностовано та встановлено: хронічна дискогенна цервікобрахіалгія обабіч, люмбалгія, ремітуюче-рецидивуючий тип перебігу, стадія нестійкої ремісії з нерізко вираженим больовим, м`язово-тонічним синдромами, чутливими порушеннями верхніх кінцівок на тлі розповсюдженого остеохондрозу хребта з переважним ураженням шийного відділу, з протрузіями С4-С5, С6-С7, екструзією С5-С6 (МРТ від 26.05.2021), вроджена двохстороння радіальна косорукість. Встановлені патологічні зміни є хронічними захворюваннями, зі значним терміном розвитку, та не мають травматичної причини виникнення. При відсутності кістково-травматичних змін, встановлені захворювання не підлягають оцінці їх за ступенем тяжкості. Враховуючи хронічні захворювання хребта, вроджену двохсторонню радіальну косорукість, комісія експертів дійшла висновку, що встановлена патологія не обмежує функцію обох верхніх кінцівок в подіях 06.11.2022, що інкримінуються ОСОБА_7 .

Будучи допитаним в суді, судово-медичний експерт голова комісії ОСОБА_11 , роз`яснюючи висновок експерта № 499 від 05.12.2023, показав, що висновок експерта складено комісією одноголосно, без окремих думок, він його підтверджує у повному обсязі. Судовий експерт зазначив, що ОСОБА_7 під час проведення експертизи оглядалася лікарями травматологом і невропатологом, рентгенолог оглядав надану рентгенологічну документацію, а саме: диск МРТ. У ОСОБА_7 виявлена певна патологія, але є різні види патологій, які обмежують та, які не обмежують людину. Комісія дійшла висновку, що патологія, яку діагностовано у ОСОБА_7 для виконання дій, які інкримінуються обвинуваченій, не обмежувала функції обох її верхніх кінцівок.

Відповідаючи на питання захисника щодо медичних термінів, судовий експерт зазначив, що під`язикова кістка у людини дуже тоненька і якщо вона ламається, то ніколи не зростається. Тому, в даному випадку без надання професійної медичної допомоги, а саме: трахеостомії, для людини перелом такої кістки закінчується смертельним наслідком.

Комісія експертів, проводячи експертизу у відношенні ОСОБА_7 , вивчала відомості щодо розтину трупу (протокольну частину) ОСОБА_9 , яким встановлено повний перелом лівого рогу під`язикової кістки та неповний перелом правого великого рогу під`язикової кістки, тобто мало місце перелом і не повний перелом обох рожків. Ці ушкодження за характером крововиливу по протокольній частині акту є свіжими і виникли незадовго до настання смерті, будь-якої іншої інформації про попереднє травмування рожків під`язикової кістки загиблої матеріали розтину трупу та додаткових методів судово-медичного дослідження не містять.

Крім того, судовий експерт ОСОБА_11 на питання сторони захисту щодо природи можливих виділень у особи з ротової порожнини, роз`яснив, що перелом та надлом під`язикової кістки жодним чином не пов`язанні з буро-пінястими виділеннями з ротової порожнини, бо такі переломи закриті; це переломи, які залишились в м`яких тканинах під слизовою оболонкою, тобто вони не пов`язані з поверхнею дихальних шляхів, бо тільки таким шляхом будь-які виділення потрапляють до рота.

Підсумовуючи викладене судовий експерт ОСОБА_11 , зазначив, що захворювання, яке встановлено комісією експертів у обвинуваченої ОСОБА_7 , не призвело до обмеження функцій обох її верхніх кінцівок, а саме: можливості для стиснення шиї протягом 15 секунд у момент події, яка інкримінується обвинуваченій. При цьому судовий експерт звернув увагу суду, що у ОСОБА_7 не встановлено такого діагнозу, який би не давав можливості їй контролювати рухи своїх верхніх кінцівок, а тому покази обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема 10.04.2024, про те, що вона не відчувала силу своїх рук, відповідно могла діяти з необережності до ОСОБА_9 , судом відхиляються.

За висновками судово-психіатричного експерта № 31 від 16.01.2023 ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого їй діяння не страждала і в теперішній час не страждає. Виявляла раніше та виявляє в теперішній час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Під час інкримінованого їй діяння вона могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.Іспитована у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Зазначені докази були ретельно проаналізовані судом першої інстанції з точки зору їх належності та допустимості, й правомірно визнані судом такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими та такими, що їх сукупність безпосередньо вказує на вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 діянь, інкримінованого їй стороною обвинувачення.

При цьому суд проаналізував версію сторони захисту щодо відсутності умислу обвинуваченої ОСОБА_7 на вбивство потерпілої ОСОБА_9 та мотивуючи свої висновки щодо кваліфікації дій винної саме за ч.1 ст.115 КК, у вироку послався на наступне.

Як встановлено судом, характер дій ОСОБА_7 та локалізація тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_9 , вказують на те, що позбавлення можливості потерпілої вільно дихати із застосуванням ковдри, шляхом її утримання на обличчі ОСОБА_9 , із одночасним тиском руками у напрямку носо-губної ділянки, що тримало не менше 15-ти секунд, через що відбулося не тільки позбавлення можливості ОСОБА_9 вільно дихати, але і відбулося пошкодження її під`язикової кістки, були не випадковими, а умисними і цілеспрямованими, адже здійснювалися в області шиї і голови загиблої, які є життєво важливими органами. Крім того, ОСОБА_7 продовжувала перекривати дихання ОСОБА_9 до тих пір, поки остання не перестала кричати, відповідно доти, доки не досягла бажаного результату. Тільки після цього ОСОБА_7 припинила свої дії, що виключає можливість характеризувати її дії як необережні.

ОСОБА_7 тривалий час проживала разом із ОСОБА_9 і добре знала про її хворобливий стан здоров`я, про те, що остання потребує сторонньої допомоги при здійсненні повсякденних життєвих потреб, а тому їй було достеменно відомо і вона не могла не передбачати, до яких тяжких наслідків призведе закриття нею роту та носу ОСОБА_9 з позбавленням її можливості вільно дихати та чинити опір із одночасним тисненням руки в області носо-губної ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_7 цілеспрямовано та усвідомлено вчинила усі необхідні дії для перекриття дихання ОСОБА_9 та здійснення в області її шиї таких дій руками, які могли завдати і завдали тілесних ушкоджень у вигляді повного перелому лівого великого рога під`язикової кістки та неповного перелому правого великого рога під`язикової кістки, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення.

Суд апеляційної інстанції також враховує роз`яснення, що містяться у п.22 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.115 КК вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а наявність вини у формі умислу за змістом ст.24 КК передбачає, що особа під час вчинення вказаного протиправного діяння усвідомлює його суспільно небезпечний характер, передбачає суспільно небезпечні наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

При цьому, питання про спрямованість злочинних дій вирішується з огляду на спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, а визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Таким чином встановлені судом фактичні обставини справи, характер і спосіб дій обвинуваченої, вказують про наявність у ОСОБА_7 умислу саме на заподіяння смерті ОСОБА_9 , а тому її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК.

З такими висновками погоджується й суд апеляційної інстанції, оскільки вони повністю узгоджуються з дослідженими судом доказами у їх сукупності та спростовують твердженнями сторони захисту про невинуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні саме умисного заподіяння смерті ОСОБА_9 , тобто дій, що охоплюються ч.1 ст.115 КК.

Отже відсутні підстави для виправдання обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК, на чому наполягає в апеляційній скарзі захисника, а також підстави для перекваліфікації дій обвинуваченої, на чому наполягає сама ОСОБА_7 в апеляційній скарзі.

При цьому посилання обвинуваченої ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на існування між нею та загиблою ОСОБА_9 майже родинних відносин, а також на те, що вони разом планували майбутнє, сумісне стаціонарне лікування для отримання відповідної групи інвалідності та вирішення нотаріально-юридичних питань щодо вступу у спадщину, яка на той час ще не була належним чином оформлена, не спростовують правильність висновків суду щодо юридичної оцінки кримінально-караних дій обвинуваченої. Мотивами вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 вбивства потерпілої ОСОБА_9 , як встановлено вироком суду, є словесний конфлікт, що стався на ґрунті раптово виниклих між ними неприязних стосунків.

У свою чергу посилання обвинуваченої в апеляційній скарзі на показання експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які на переконання апелянта, доводять її версію про відсутність умислу направленого на вбивство ОСОБА_9 є безпідставними з огляду на наступне.

Так, з показань судово-медичний експерт ОСОБА_10 , який підтвердив та роз`яснив висновки судових експертиз № 6622 від 02.12.2022 та № 6622/4219-Е від 29.12.2022, слідує що, враховуючи місцезнаходження під`язичної кістки, зважаючи на її об`єм, не обов`язково тиснути саме на неї, щоб її ушкодити. При тому механізмі спричинення ушкоджень в області голови загиблої, які демонструвала ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, могли бути спричинені виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, при яких не обов`язково пряме натискання на під`язичну кістку, щоб її пошкодити. В даному випадку експертом проводився додатковий відбір тканини, крім візуального дослідження, для визначення давності ушкодження під`язичної кістки, за наслідком чого встановлено, що в цій зоні давність ушкодження, тобто утворення цих переломів, не перевищувало пів години до моменту смерті ОСОБА_9 .

Крім того судовий експерт ОСОБА_10 зазначив, що як механічна асфіксія внаслідок закриття зовнішніх отворів дихальних шляхів, так і переломи під`язичної кістки, в своїй сукупності призвели до настання смерті ОСОБА_9 і розділити ці два впливи не можливо, оскільки вони в будь-якому випадку сприяли настанню смерті, при тому, що як закриття зовнішніх дихальних шляхів, так і переломи під`язичної кістки отримані прижиттєво, в один проміжок часу, до настання смерті.

При цьому судовий експерт ОСОБА_10 категорично спростовував твердження ОСОБА_7 , що ОСОБА_9 могла жити з перелом під`язичної кістки декілька днів, як і спростував твердження ОСОБА_7 про те, що у ОСОБА_9 , начебто, прижиттєво відбувалися виділення багрового кольору з ротової порожнини на протязі 4-х днів, оскільки, як зазначив експерт, під час візуального огляду трупу на місці події, так і під час розтину трупу жодних виділень з носу, вух, ротової порожнини він не бачив та не фіксував. Судовий експерт зазначив, що зазвичай у судово-медичній практиці виділення, про які говорить ОСОБА_7 , не характерні асфіксії, а можуть мати місце при вдавлені або самогубствах у вигляді повішень тоді виділяється слина. При зламі під`язичної кістки, при закритті зовнішніх дихальних шляхів таких виділень у загиблих не відмічається.

У свою чергу допитаний судом судово-медичний експерт голова комісії ОСОБА_11 , роз`яснюючи висновок експерта № 499 від 05.12.2023, показав, що комісія дійшла одноголосного висновку, що патологія, яку діагностовано у ОСОБА_7 для виконання дій, які інкримінуються обвинуваченій, не обмежувала функції обох її верхніх кінцівок. Тому, в даному випадку без надання професійної медичної допомоги, а саме: трахеостомії, для людини перелом такої кістки закінчується смертельним наслідком. Встановлені у ОСОБА_9 повний перелом лівого рогу під`язикової кістки та неповний перелом правого великого рогу під`язикової кістки, за характером крововиливу по протокольній частині акту є свіжими і виникли незадовго до настання смерті, будь-якої іншої інформації про попереднє травмування рожків під`язикової кістки загиблої матеріали розтину трупу та додаткових методів судово-медичного дослідження не містять.

Підсумовуючи викладене судовий експерт ОСОБА_11 , зазначив, що захворювання, яке встановлено комісією експертів у обвинуваченої ОСОБА_7 , не призвело до обмеження функцій обох її верхніх кінцівок, а саме: можливості для стиснення шиї протягом 15 секунд у момент події, яка інкримінується обвинуваченій. При цьому судовий експерт звернув увагу суду, що у ОСОБА_7 не встановлено такого діагнозу, який би не давав можливості їй контролювати рухи своїх верхніх кінцівок, а тому покази обвинуваченої ОСОБА_7 , зокрема 10.04.2024, про те, що вона не відчувала силу своїх рук, відповідно могла діяти з необережності до ОСОБА_9 , судом відхиляються.

Таким чином покази обох експертів не підтверджують твердження обвинуваченої ОСОБА_7 про відсутність в її діях умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_9 за обставин, встановлених вироком суду.

При цьому не заслуговують на увагу апеляційного суду посилання обвинуваченої на те, що судом не було взято до уваги відсутність важливих свідків, про яких неодноразово було заявлено під час судового розгляду, оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_7 не вказує, які саме свідки сторони захисту не були допитані судом та в чому полягає важливість показань цих свідків, які саме обставини вони могли довести чи спростувати. Натомість матеріали кримінального провадження не містять відомостей про такі клопотання сторони захисту та безпідставність їх відмови судом.

Разом з тим твердження обвинуваченої про матеріальну чи іншу зацікавленість допитаних судом свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є голослівними, оскільки стороною захисту не було надано належних доказів, які б спростовували показання вказаних свідків та свідчили про їх зацікавленість у цій справі. Не змогла належним чином аргументувати такі доводи обвинувачена ОСОБА_7 й під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції також відкидає, як неспроможні, доводи апеляційної скарги обвинуваченої про те, що під час слідчого експерименту 08.11.2022, через застосування морального та фізичного тиску і дієвих погроз з боку правоохоронців, вона вимушена була дати заздалегідь відрепетовані покази про дії, яких вона не вчиняла відносно потерпілої ОСОБА_9 та визнати свою провину.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена не заперечувала проти того, що вона під час сварки з потерпілою накрила ковдрою її рота, взяла через ковдру рукою за ніс ОСОБА_9 та тримала до тих пір, поки та не перестала вередувати, та не заперечувала, що саме від її дій настала смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Твердження обвинуваченої щодо недозволених методів досудового розслідування були перевірені під час судового розгляду та визнані судом безпідставними.

Зокрема у своєму вироку місцевий суд зазначив, що незважаючи на те, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 3181е від 14.11.2022 у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження і ОСОБА_7 заявила суду, що це наслідок її побиття працівниками поліції, суд не може прийняти такі покази обвинуваченої як об`єктивні та достовірні, оскільки сама ОСОБА_7 під час огляду судово-медичним експертом повідомила, що з 01.11.2022 до 05.11.2022 вона вживала спиртні напої та могла отримати тілесні ушкодження, що їй ніхто тілесних ушкоджень не наносив, скаржачись судовому експерту на підвищення артеріального тиску та запаморочення. Обвинувачена ОСОБА_7 про ці ж обставини також повідомляла і суд, посилаючись неодноразово на те, що їй ніхто тілесних ушкоджень не наносив і вона страждає на запаморочення, про що свідчить фото, зроблене мешканцями будинку, на сходах, де вона зафіксована саме у такому стані.

Перевіряючи покази обвинуваченої ОСОБА_7 щодо незаконних методів слідства судом був допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_18 , який здійснював досудове розслідування даного кримінального провадження. Свідок показав суду, що під час проведення всіх слідчих дій від захисника або від підозрюваної жодних зауважень або скарг на недозволені методи проведення досудового розслідування до нього не надходило та такі дії, як відомо йому, до ОСОБА_7 не застосовувались. Слідчий експеримент проводився із ОСОБА_7 на наступний день після повідомлення про підозру, під час проведення якого здійснювалася безперервна відео-фікція, ОСОБА_7 були роз`ясненні права у присутності її захисника, понятих під відеозапис. Дій, пов`язаних із примушуванням до дачі показів чи фізичного або психологічного тиску з боку оперативних працівників поліції до ОСОБА_7 не було та сама ОСОБА_7 про таке не повідомляла.

Крім того, покази обвинуваченої ОСОБА_7 щодо застосування до неї фізичного та психологічного тиску співробітниками поліції, нанесення їй тілесних ушкоджень, були предметом досудового розслідування ТУ ДБР у місті Полтава, за наслідком у тому числі отримано лист з ITT № l ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого поліцейськими ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 08.11.2022 о 22:00 годині заарештована ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була доставлена до ІТТ. Під час спілкування, перед поміщенням до ІТТ № 1 ГУНП та проведення повторного обшуку доставленої, у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на правому ліктьовому суглобі та лівій нозі біля стегна, про що складено акт. ОСОБА_7 зазначила, що вищевказані тілесні ушкодження отримала у побуті з власної необережності. Відповідно до інформаційної підсистеми Національної поліції України «ITT Custody Records» при проведенні інтерв`ювання інспектором з дотримання прав людини ITT № 1 ГУНП під відеозапис, остання скарг на стан здоров`я та на незаконні дії співробітників поліції не висловлювала, що підтверджується копіями наданих актів та журналу. На підставі викладеного заяви ОСОБА_7 щодо її побиття та психологічного тиску з боку працівників поліції з метою примусити її дати пізнавальні покази свого підтвердження не знайшли, у зв`язку із чим постановою слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві капітана ДБР ОСОБА_33 закрито кримінальне провадження № 0002151 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК, у зв`язку з відсутністю діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК.

Як зазначила сторона захисту під час апеляційного розгляду ця постанова слідчого про закриття кримінального провадження не оскаржувалася, а отже є діючою, оскільки не скасована у визначену законом порядку.

Колегія суддів також вважає безпідставними апеляційні доводи обвинуваченої ОСОБА_7 щодо порушення її прав на захист, як підозрюваної, передбачені ст.ст.52, 224, 240 КПК, тобто під час її допиту та проведення слідчого експерименту. Матеріали кримінального провадження вказують на те, що як під час досудового розслідування, такі в суді першої інстанції захист прав та інтересів ОСОБА_7 , спочатку у статусі підозрюваної, а потім обвинуваченої, здійснював захисник ОСОБА_8 , яким був присутнім під час допиту ОСОБА_7 та проведення за її участю слідчого експерименту 08.11.2022 та який не подавалось будь-яких заяв чи клопотань з приводу порушення прав його підзахисної ОСОБА_7 .

Як зазначив апеляційному суду захисник ОСОБА_8 , він був особисто присутнім під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_7 та будь-яких зауважень з приводу процедури проведення даної слідчої дії не мав та не мав сумнівів щодо правдивості та добровільності наданих пояснень ОСОБА_7 щодо обставин події.

З огляду на викладене, всупереч твердженням обвинуваченої, колегія суддів вважає, що досудове розслідування було проведено повно та всебічно, без будь-якого фальшування доказів по справі, з наданням стороні захисту усіх процесуальних можливостей у наданні доказів своєї версії подій, у тому числі які б характеризували обвинувачену з позитивного боку.

Таким чином, як свідчать матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції, дослідивши всі обставини даного провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх належності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. У свою чергу судом апеляційної інстанції порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та місцевим судом правильно вирішено питання про їх належність та допустимість, з урахуванням положень статей 85, 86, 94 КПК. Тому доводи апеляційних скарг сторони захисту про недоведеність належними і допустимими доказами вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину колегія суддів визнає безпідставними.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, дотримуючись визначеного ст.22 КПК принципу змагальності сторін, створив належні умови для самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своєї позиції, у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно з ч.2 ст.1 КПК та відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. Рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також ЄСПЛ відзначав, що з метою оцінки доказів суд повинен застосовувати особливо ретельний контроль, прийняття стандарту доведення «поза розумним сумнівом», проте такий доказ може випливати із співіснування достатньо сильних і узгоджуваних висновків або неспростованих фактів (Ghedir and others v. France, п. 110).

У своєму Рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ», зокрема у п.п.42,48, ЄСПЛ зазначив, що хоча стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює будь-яких норм стосовно допустимості доказів як таких, що передусім є питанням, яке регулюється національним законодавством (див., зокрема, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland), від 12 липня 1988 року, серія А, № 140, п. 46, та рішення у справі «Тейшейра де Кастро проти Португалії» (Teixeira de Castro v. Portugal), від 9 червня 1998 року, Reports 1998-IV, п. 34).

Оцінюючи, чи було все відповідне провадження в цілому справедливим, слід взяти до уваги якість існуючих доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, які-небудь сумніви щодо їхньої достовірності й точності.

Апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази були належним чином досліджені під час судового розгляду в суді першої інстанції та перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 84-86 КПК, оцінені судом згідно із ст.94 КПК, спростовують доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченої ОСОБА_7 про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального закону, упередженість, однобокість і поверховість досудового розслідування та судового розгляду, та в своїй сукупності свідчать про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115КК, при обставинах, встановлених вироком суду.

Поміж іншого, зі змісту апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 також убачається, що нею фактично порушується питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК та роз`яснюючих положень п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з оскаржуваного вироку суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, заміжня, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг на ОСОБА_7 до КП «Жилсервіс-5» не надходило.

Обставин, які згідно ст.ст. 66, 67 КК, пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.

У той же час суд аргументовано не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій - її заяву про щире каяття у вчиненому, зроблену на початку судового розгляду, оскільки таке каяття за своїм змістом не є щирим, враховуючи, що воно висловлене лише, як бажання пом`якшити свою відповідальність за вчинене, зважаючи і на те, що ОСОБА_7 в подальшому, висуваючи різні версії можливого настання смерті ОСОБА_9 , намагалася перекласти вину щодо спричинення смерті останньої на свого колишнього співмешканця свідка ОСОБА_13 , але помилилася з цією версією, оскільки свідок ОСОБА_13 у період з 02.11.2022 по 07.11.2022 відбував адміністративні стягнення у виді адміністративного арешту в ІТТ № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, а тому суд вважає, що ОСОБА_7 не тільки не зробила висновків внаслідок своїх дій, але і всіма можливими способами намагалася ввести суд в оману, намагалася показати себе перед судом у більш вигідному стані.

Такі висновку місцевого суду узгоджуються із висновком судової психіатричної експертизи у відношенні ОСОБА_7 за № 31 від 16.01.2023, згідно якого під час з`ясування психічного стану ОСОБА_7 комісією експертів встановлено, що ОСОБА_7 під час бесіди прагнула подати себе у вигідному плані, замовчувала відомості, що характеризують її з негативного боку, неохоче говорила про зловживання спиртними напоями, пояснюючи, що «п?є, як всі». Однак при активному розпитуванні вдалося з`ясувати, що вона алкоголізується часто, випиває багато, використовуючи будь-які незначні приводи або взагалі без них, повідомляла, що не може обмежитися невеликою кількістю спиртного і її захисні рефлекси при передозуванні спиртного втрачені. Критика до алкоголізації, свого соціального стану знижена. При цьому ОСОБА_7 правильно розуміла мету обстеження, відомості по кримінальному провадженню викладала згідно з раніше даними нею свідченнями, розуміла протиправність і кримінальну караність інкримінованого їй діяння, при тому, що комісією експертів встановлена її емоційна неврівноваженість та образливість.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що призначений вид та розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК у виді 12 років позбавлення волі, у даному конкретному випадку, відповідатиме визначеним статтями 50, 65 КК загальним засадам та меті покарання, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку апеляційного суду, призначене обвинуваченій покарання, яке не є максимально можливим - є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винною та попередженню вчинення нею нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Таким чином підстав для пом`якшення покарання, про що просить обвинувачена ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції не вбачає.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а вирок Амур-Нижньождніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньождніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 квітня 2024 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка утримується під вартою в той саме строк з дня вручення їй копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4