Справа № 367/3403/23
Провадження по справі № 1-кп/367/410/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001306 від 11.04.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миронівка Київської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, офіційно не працевлаштованої, раніше судимої 25.08.2022 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимою особою, маючи не зняту та не погашену в установленому Законом порядку судимість, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та під час іспитового строку обвинувачується у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення.

Так, 10.04.2023 приблизно о 22 год. 00 хв. (точний час не встановлено), у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які разом проходили поблизу будинку АДРЕСА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , виник спільний протиправний умисел на незаконне проникнення до вказаного будинку.

Одразу після цього, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , знаходячись в тому ж місці, у той же час, реалізуючи спільний протиправний умисел направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою відпочинку, будучи впевненими, що за ними ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, таємно, усупереч ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 30 Конституції України, яка гарантує право кожного громадянина на недоторканість житла особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника чи іншого законного користувача домоволодіння, підійшовши до паркану, що огороджує територію вищевказаного будинку, через отвір у паркані зайшли на подвір`я домоволодіння, тим самим незаконно проникли на його територію.

Після цього, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на незаконне проникнення до житла, підійшли до вікна будинку, що знаходиться на території домоволодіння та всупереч волі власника, незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, будучи впевненими, що за ними ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, таємно, з метою відпочинку, через незачинене вікно проникли в середину вищевказаного будинку, де перебували до 09 год. 20 хв. 11.04.2023.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла.

Згідно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2023 року кримінальне провадження внесене 11.04.2023 року до ЄРДР за № 0001306 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України в частині обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України визнала в повному обсязі і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. В теперішній час щиро кається у скоєному злочині, просила суд суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити обвинуваченій покарання у виді одного року обмеження волі, із застосуванням ст. 71 КК України, так як злочин вчинено в період відбування покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва 25 серпня 2022 року та призначення остаточного покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , показання, якої відповідають фактичним обставинам справи, дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникнені до житла, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше неодноразово судима, останній раз 25 серпня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштована, з місця проживання характеризується посередньо, схильна до зловживання алкогольними напоями, про що свідчать: характеристика, надана ВП № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, довідки Комунального некомерційного підприємства «Бучанський консультативний-діагностичний центр» Бучанської міської ради № 248 від 19.04.2023 року та № 247 від 19.04.2023 року, вимога щодо судимості та її свідчення.

При визначенні обвинуваченій ОСОБА_4 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений нею злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, думку потерпілої, яка заявила про те, що претензій до обвинуваченої не має, дані про особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

З врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого злочину, і даних про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 162 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Призначаючи вид і міру покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму ВС України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 була засуджена Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти років) позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання строком на 2 роки. Під час іспитового терміну вчинила новий кримінальний злочин. Крім того, 21.05.2023 року ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ст. 15 ст. 2 ст. 185 КК України, кримінальне провадження, по якому ще перебуває на розгляді в Святошинському районному суду міста Києва. 22.05.2023 року ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. 28.08.2023 року ОСОБА_4 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, про не можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами та доповненнями), у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нові кримінальні правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення 10.04.2023 року, тобто: після постановлення Дніпровським районним судом м. Києва вироку від 25 серпня 2022 року, яким засуджена до покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, при цьому, в період відбування останнього вчинила новий злочин, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 не застосовувалися.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 369-374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду у виді 1 (одного) року обмеження волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 серпня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити остаточно до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти ) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази по даному кримінальному провадженню - принтер чорного кольору марки «Сапоп», з маркировкою «Ріхта Е 414», який знаходиться у коробку та опечатано биркою; блендер марки «Rainberg»-RB-6211, який розташований у коробку, упакований у сейф пакет № PSP 4256655; машинка для гоління марки «Satum»-ST-HC-7393 та зарядний пристрій, які упаковано у сейф пакет PSP 2242031; машинка для гоління «Zoom trimmer»-ES-505, яку упаковано у сейф пакет № PSP 2242031, які повернуто власниці ОСОБА_6 під зберігальну розписку - залишити у власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази по даному кримінальному провадженню - два сліди папілярних ліній та візерунків, які упаковано до паперового конверту, що містяться при матеріалах кримінального провадження - знищити.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1