Справа № 128/104/24
УХВАЛА

20 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

за участю:

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000545 від 20.10.2023 відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно обвинувального акта, 20.10.2023, близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 411 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку м. Хмельницький автодорогою «М-30» сполучення «Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка Луганськ Ізварне», а саме: по об`їзному шосе м. Вінниці, в межах населеного пункту с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, неподалік буд. № 60А вул. Менделєєва вищевказаного населеного пункту, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення із попутнім технічно справним автомобілем марки «Ваз» моделі «2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

В результаті первинного зіткнення автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , продовжуючи рух по інерції, виїхав за межі проїжджої частини на тротуар, де зіткнувся з металевим парканом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Ваз» моделі «2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , згідно до висновку судово-медичної експертизи №909/961 від 23.11.2023, отримав тілесне ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми забійна рана в лобній ділянці по центру, перелом кісток склепіння черепа вдавлений багатоуламковий перелом лобної кістки та лобної пазухи ліворуч, забій обох лобних долей головного мозку із формуванням епідуральних нашарувань в проекції вдавленого перелому.

Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, являлися небезпечними для життя в момент заподіяння та супроводжувались загрозливими для життя явищами.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-23/19984-ІТ від 20.11.2023, в даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 411 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , вбачається невідповідність вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_8 , за вищевикладених обставин, порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Порушення зазначених вимог «Правил дорожнього руху України» водієм ОСОБА_8 , знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

В ході досудового розслідування, 20.11.2023, адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 з клопотанням, в порядку ст. 220 КПК України, про визнання ОСОБА_6 потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 від 22.11.2023 в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах свідка ОСОБА_6 , відмовлено з посиланням на ст. 55 КПК України, ст. 286 ч.1 КК України, оскільки останній не отримав будь яких тілесних ушкоджень, тому його неможливо визнати потерпілим в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2023 скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_6 задоволено; постанову слідчого слідчого відділення ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 22.11.2023 про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_6 потерпілим в рамках кримінального провадження №0000545 від 20.10.2023 скасовано; зобов`язати слідчого слідчого відділення ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 визнати ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні №0000545 від 20.10.2023 та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

В підготовчому судовому засіданні прокурором надано заперечення, в порядку ст. 309 КПК України, яке мотивовано тим, що в ході досудового розслідування ОСОБА_6 допитувався в якості свідка, окрім того, жодних тілесних ушкоджень внаслідок ДТП не отримав.

Згідно із диспозицією ст. 286 КК України потерпілим від вказаного злочину може бути особа, якій завдано щонайменше середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх представник адвокат ОСОБА_7 зазначили, що вважають ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2023 законною.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні підтримали заперечення, надані стороною публічного обвинувачення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 309 КПК містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку і ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2023 не підлягає оскарженню під час досудового розслідування в апеляційному порядку, проте заперечення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Зі змісту частини третьої статті 55 Кримінального процесуального кодексу України випливає, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Як на підставу для визнання ОСОБА_6 потерпілими у даному кримінальному провадженні слідчий суддя посилався на те, що в судовому засіданні доведено завдання шкоди ОСОБА_6 , а тому слідчим не було з`ясовано усіх обставин справи та передчасно винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим, що в свою чергу призвело до порушення прав заявника.

Відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду №757/26714/22-к від 05 грудня 2023 року, слід чітко розрізняти «рішення» і «дії». Це розрізнення послідовно проводиться, для прикладу, у всіх трьох частинах статті 307, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою.

Таким чином, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії. Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», ч. 2 ст. 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. Під час оскарження дії або нездійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час стосовно оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим паче слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться у сферу повноважень цих осіб і фактично візьме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч. З ст. 22 КПК).

З наведеного слідує, що КПК України не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування, що було зроблено всупереч вимогам КПК України слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області шляхом винесення ухвали від 14.12.2023.

Аналогічні висновки викладені в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2023 року у справі №405/680/22.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Тобто, зі змісту наведеної правової норми випливає, що основним завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави саме від кримінальних правопорушень. Поняття кримінального правопорушення (в даному випадку злочину) міститься у статті 11 КК, зі змісту частини першої якої випливає, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Отже, з`ясуванню підлягає, чи несе обвинувачений ОСОБА_8 відповідальність перед ОСОБА_6 в межах кримінального судочинства за вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 286 КК України основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до цієї статті, а його додатковим обов`язковим об`єктом життя і здоров`я особи.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_11 відсутні відомості щодо заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , як і відсутні інші дані, які б містили відомості про заподіяння йому будь-якої шкоди, що охоплюється об`єктивною стороною злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 .

При цьому суд вважає за доцільне звернути увагу, що чинний Цивільний кодекс України передбачає майнову відповідальність за спричинення шкоди. Даному питанню присвячена книга 82 ЦК. Зокрема, статтею 1166 ЦК визначено загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду, статтею 1167 ЦК підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а також іншими нормами книги 82 ЦК щодо інших випадків відповідальності за завдану майнову (матеріальну) та немайнову (моральну) шкоду.

Зі змісту абзацу першого частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України випливає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Крім того, Кодекс України про адміністративні правопорушення, зокрема, стаття 124 КпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у разі спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Слід також звернути увагу на те, що у примітці до статті 124 КпАП зроблено застереження, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 1 КпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Отже, в порядку кримінального судочинства здійснюється захист особи, суспільства та держави саме від кримінальних правопорушень, обов`язковим елементом складу злочину, передбаченого статтею 286 КК України є заподіяння шкоди життю і здоров`ю особи.

Саме тому питання щодо майнової (цивільної) відповідальності (окрім кримінальної, якою передбачена можливість призначення відповідного кримінального покарання), на яку посилається сторона потерпілих, зокрема, ОСОБА_6 , як на підставу його визнання потерпілим у кримінальному провадженні, слід вирішувати крізь призму заподіяння майнової шкоди саме життю та здоров`ю особи і саме внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що правові підстави для участі ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні в якості потерпілого - відсутні, а тому слід припинити його участь в якості потерпілого при розгляді кримінального провадження по обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 309, ст. ст. ст. 314, 315, 371 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Припинити участь ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000545 від 20.10.2023 відносно ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в якості потерпілого.

Роз`яснити ОСОБА_6 право звернення до суду з цивільним позовом та залученням його до судового розгляду в якості цивільного позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 21.06.2024 о 13 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_12