1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4065/24 1-кс/335/1527/2024
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що порушуючи норми міжнародного права, під час міжнародного збройного конфлікту приблизно о 06 годині 00 хвилин 07.11.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи фактичні обставини, які свідчать про існування збройного конфлікту, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, в порушення законів та звичаїв війни, маючи умисел позбавити власника його майна та привласнити його для особистого використання, з корисливих мотивів, використовуючи незаконно узурповані у результаті збройної агресії Російської Федерації по відношенню до суверенітету та територіальної цілісності України владні повноваження на тимчасово окупованій території, за попередньою змовою з іншими невстановленими особами із числа представників збройних формувань РФ та громадян України, під час здійснення фільтраційних заходів щодо осіб які перебували в евакуаційній колонні, яка виїжджала на підконтрольну Україні територію, на пункті пропуску «Василівка», що розташований поблизу АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які сприяють окупаційній владі у проведенні підривної діяльності проти України, зупинивши транспортний засіб «Volkswagen Touareg», д.н.з НОМЕР_1 в кузові сірого кольору, vin- НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ТОВ «Дружба-5» ЄДРПОУ НОМЕР_3 , директором та власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за кермом якого перебував належний користувач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розуміючи, що він відповідно до ст. 4 Конвенції (IV) та ст. 50 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року перебуває під захистом як цивільна особа - громадянин України, що проживає на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, який не мав відношення до військової служби, оскільки не входив до складу Збройних сил України або інших формувань, які приймають участь у стримуванні збройної агресії проти України, усвідомлюючи належність транспортного засобу цивільній особі, погрожуючи фізичною розправою, наказали на зазначеному автомобілі повернутися до м. Василівка, де у приміщенні захопленого «Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області» за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , за відсутності згоди власника, із застосуванням психологічного насильства, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та фізичною розправою належному користувачу ОСОБА_8 , незаконно заволодів вказаним транспортним засобом повідомивши про його вилучення.
В подальшому, досудовим розслідуванням встановлено, що на інтернет-ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » розміщено оголошення про продаж транспортного засобу «Volkswagen Touareg», в кузові сірого кольору, vin- НОМЕР_2 , відтак ОСОБА_9 та інші невстановлені особи із числа представників збройних формувань РФ та громадян України, розпорядились зазначеним майном на власний розсуд, що не виправдано військовою необхідністю.
Зазначеними діями, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з іншими невстановленими особами із числа представників збройних формувань РФ та громадян України, із застосуванням психологічного насильства, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та фізичною розправою належному користувачу ОСОБА_8 спричинили майнову шкоду ТОВ «Дружба-5» на суму 1801886,67 грн., тим самим вчинивши воєнний злочин у формі пограбування та жорстокого поводження із цивільним населенням.
Встановлено, що ОСОБА_6 усвідомлював фактичні обставини, що свідчили про існування міжнародного збройного конфлікту, оскільки добровільно зайняв посаду керівника незаконного правоохоронного органу, створеного окупаційною адміністрацією на тимчасово окупованій території м. Дніпрорудного Запорізької області, вчиняв протиправні дії з метою реалізації та впровадження політики держави агресора в контексті міжнародного збройного конфлікту та були пов`язані з ним.
ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.ст. 3, 27, 31, 32, 33, 47, Женевської Конвенції (IV) про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року, ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, ст. ст. 23, 43, 46, 53 додатку до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року вчинив протиправні дії, що полягали у пограбуванні та жорстокому поводженні із цивільним населенням, яке виразилось у погрозі фізичним насильством відносно особи, що перебуває під захистом ОСОБА_8 .
Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України жорстоке поводження з цивільним населенням, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
29.03.2024 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
01.04.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останнього на 08.04.2024, 09.04.2024 опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
02.04.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останнього на 08.04.2024, 09.04.2024 опубліковані на веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».
02.04.2024 повідомлення про підозру та повістку про виклик направлено у мобільному месенджері «Телеграм» на абонентський номер НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 .
Слідчий вказує, що вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується матеріалами досудового розслідування, серед яких допити свідків, впізнання за фотознімками, протоколи огляду Інтернет ресурсів та інші.
Під час досудового розслідування встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, у зв`язку із чим, останній переховується від органів досудового розслідування, тим самим перешкоджає кримінальному провадженню.
Крім того встановлено, що на теперішній час ОСОБА_6 перебуває на території м. Дніпрорудне Василівського раойну Запорізької області, яке з 13.03.2022 являється тимчасово окупованою територією.
Оскільки на теперішній час, ОСОБА_6 на слідчі дії не з`явився до м. Запоріжжя, та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення на території тимчасово окупованого м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, ОСОБА_6 оголошено у розшук 09.04.2024.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Вказані ризики підтверджуються тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення злочину, переховується від органів досудового розслідування, знаходиться на тимчасово окупованій території України, у зв`язку із чим оголошений у розшук. Крім того, характер та тяжкість вчиненого злочину, його суспільний резонанс, діяльність пов`язану до підриву суверенітету України, сприяння окупаційним військам, також певним чином характеризує ОСОБА_6 , у зв`язку із чим є достатньо підстав вважати, що останній буде здійснювати усі можливі дії спрямовані на уникнення покарання за його вчинення.
Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України за наступних підстав:
- особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КК України (прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає, чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/або місця роботи).
- особиста порука полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що вони заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладеним на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
- домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, або у певний період доби.
Враховуючи характер вчиненого злочину, та те, що на теперішній час підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, знаходиться на тимчасово окупованій території України, жоден із вказаних запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання раніше зазначених ризиків.
Приймаючи до уваги викладене, вказані факти свідчать про неможливість запобігання даним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
В судовому засіданні слідчий прокурор клопотання підтримали в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.
У судовому засіданні захисник щодо задоволення клопотання не заперечував.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити, виходячи з наступного.
29.03.2024 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
01.04.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останнього на 08.04.2024, 09.04.2024 опубліковані на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
02.04.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, на підставі ч. 1 ст. 278 КПК України, та повістки про виклик останнього на 08.04.2024, 09.04.2024 опубліковані на веб-сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».
02.04.2024 повідомлення про підозру та повістку про виклик направлено у мобільному месенджері «Телеграм» на абонентський номер НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 .
Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що на теперішній час ОСОБА_6 перебуває на території м. Дніпрорудне Василівського раойну Запорізької області, яке з 13.03.2022 являється тимчасово окупованою територією.
Оскільки на теперішній час, ОСОБА_6 на слідчі дії не з`явився до м. Запоріжжя, продовжує вчиняти кримінальні правопорушення на території тимчасово окупованого м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, ОСОБА_6 оголошено у розшук 09.04.2024.
Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:
- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється. Санкція ч. 1 ст. 438 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років;
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а саме допити свідків, впізнання за фотознімками, протоколи огляду Інтернет ресурсів та інші.
Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити або вжити заходів до знищення або переховування будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та котрі ще не віднайдені та не вилучені органом досудового розслідування, а також інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази її вини.
Підозрюваний може вчинити дії щодонезаконного впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.
Факт тимчасової окупації території м. Мелітополя Запорізької області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.
Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищепереліченими доказами, з яких вбачається, що підозрюванийвчинив протиправні дії, що полягали у пограбуванні та жорстокому поводженні із цивільним населенням, яке виразилось у погрозі фізичним насильством відносно особи, що перебуває під захистом ОСОБА_8 .
Оскільки на теперішній час, ОСОБА_6 на слідчі дії не з`явився до м. Запоріжжя, та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення на території тимчасово окупованого м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, ОСОБА_6 оголошено у розшук 09.04.2024.
З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Характер та тяжкість вчиненого злочину, його суспільний резонанс, діяльність пов`язану до підриву суверенітету України, сприяння окупаційним військам, також певним чином характеризує ОСОБА_6 , у зв`язку із чим є достатньо підстав вважати, що останній буде здійснювати усі можливі дії спрямовані на уникнення покарання за його вчинення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а, отже, клопотання підлягає задоволенню.
Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.
Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя,
Обрати в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи, що виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, і не пізніше, як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,і не пізніше, як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,його захисника про застосування обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена на безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15 квітня 2024 р., повний текст ухвали виготовлено 17 квітня 2024 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1