Справа № 344/4944/20
Провадження № 11-кп/4808/87/24
Категорія ч. 4 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретарів с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , на вирок Івано-Франківського міського суду від 02.11.2023 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.4 ст.190 (в редакції закону від 07.03.2018 року), ч.4 ст.358 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Коломиї Івано-Франківської області, жительку АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлучену, непрацюючу, українку, громадянку України, раніше судиму 28.09.2022 року Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України до чотирьох років позбавлення волі, 10.07.2023 року Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 грн.,

визнано винуватою та засуджено:

- за ч.4 ст.190 (в редакції закону від 07.03.2018 року) КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного їй майна;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього належного обвинуваченій майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.09.2022 року та вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.07.2023 року, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_8 обчислюється з моменту взяття під варту за вироком Івано-Франківського міського суду від 28.09.2022 року, а саме з 16.08.2023 року, зарахувавши при цьому в строк відбування покарання термін перебування обвинуваченою під вартою в період з 28.09.2022 року по 25.10.2022 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченої ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої в результаті кримінального правопорушення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 580834,25 грн. спричиненої матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди, а всього разом 600834,25 грн.

Стягнуто із обвинуваченої ОСОБА_8 в користь держави 15386 грн. 98 коп. за проведення судових експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачена ОСОБА_8 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману вчиненому в особливо великих розмірах, повторно, а також використання завідомо підробленого документа.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, на початку 2018 року обвинувачена ОСОБА_8 познайомилась із потерпілим ОСОБА_10 , із яким розпочала підтримувати товариські відносини. Під час розмов ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 , що на даний час він має на меті розпочати власний бізнес та шукає справу для вдалого інвестування коштів. У подальшому, ОСОБА_8 з корисливих мотивів вирішила заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом шахрайства. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 з метою увійти у довіру ОСОБА_10 повідомила останньому, що вона протягом тривалого часу займається веденням різного роду бізнесу та досить досвідчена у веденні підприємницької діяльності.

На початку лютого 2018 року ОСОБА_8 під приводом ведення бізнесу позичила у ОСОБА_10 гроші в сумі 2000 Євро на 1 тиждень та після спливу зазначеного терміну зобов`язалась повернути та в подальшому повернула останньому гроші в сумі 2800 Євро. У подальшому ОСОБА_8 в період часу із лютого 2018 по березень 2018 року аналогічним чином позичила у ОСОБА_10 гроші в сумі 3000 Євро та повернула 4500 Євро, а також - 1000 Євро і повернула 1500 Євро, таким чином увійшла в довіру до ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив з метою особистого збагачення та заволодіння чужими грошовими коштами шляхом шахрайства, при невстановлених слідством обставинах шляхом підроблення офіційних документів виготовила «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території с. Дземброня Верховинського району Івано-Франківської області».

У середині березня 2018 року ОСОБА_8 з метою втілення свого злочинного наміру повідомила ОСОБА_11 , що на даний час вона виготовляє документи власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що у АДРЕСА_2 та повідомила йому, що він після оформлення нею всіх необхідних документів на землю зможе придбати вказану земельну ділянку за ціною значно нижче ринкової, однак на даний час ОСОБА_12 необхідно надати ОСОБА_8 завдаток в сумі 6500 Євро. ОСОБА_10 , перебуваючи у довірчих стосунках із ОСОБА_8 , будучи переконаним останньою, що дана угода буде прибуткова, погодився на пропозицію ОСОБА_8 і 21.03.2018 у центральній частині м. Івано-Франківська передав їй гроші в сумі 6500 Євро, які згідно офіційного курсу НБУ становили 209 867,13 гривень. Після отримання даної суми грошей ОСОБА_8 написала і надала ОСОБА_10 розписку про їх отримання із зобов`язанням повернути вказану суму грошей до 04.04.2018 у разі, якщо нею не буде виготовлено всіх необхідних документів на земельну ділянку, передавши останньому завідомо підроблений «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території с. Дземброня Верховинського Івано-Франківської області».

30.03.2018 року, продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану незаконне заволодіння коштами ОСОБА_10 шляхом обману, зателефонувала до нього та повідомила, що виготовлення документів на земельну ділянку на стадії завершення, однак їй необхідно надати ще гроші в сумі 11 000 доларів США в якості завдатку за земельну ділянку, на що ОСОБА_10 погодився та у вказаний день в центральній частині м. Івано-Франківська передав ОСОБА_8 кошти в сумі 11000 доларів США, які згідно офіційного курсу НБУ становили 291 978,42 грн., про отримання яких ОСОБА_8 написала і надала ОСОБА_10 розписку із зобов`язанням їх повернути до 02.04.2018 року. На початку квітня 2018 року ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_8 та запитав про результати виготовлення необхідних документів для переоформлення земельної ділянки, на що остання, продовжуючи вводити в оману ОСОБА_10 , користуючись довірою останнього, повідомила, що для завершення оформлення документів їй необхідно вчинити певні дії і надати 3000 доларів США.

04.04.2018 року ОСОБА_10 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , будучи переконаним в добросовісності намірів ОСОБА_8 та сприймаючи її доводи як реальність, передав останній гроші в сумі 3000 доларів США, які згідно офіційного курсу НБУ становили 78 988,70 грн. За таких обставин ОСОБА_8 шахрайським способом заволоділа грошима ОСОБА_10 на загальну суму 580 834,25 грн., чим заподіяла ОСОБА_10 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Крім того, 21.03.2018 року обвинувачена ОСОБА_8 , перебуваючи в центральній частині м. Івано-Франківська з метою незаконного заволодіння коштами ОСОБА_10 , шляхом обману, використала завідомо підроблений «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із вмістом Рішення Бистрецької сільської ради» від 09.11.2017 року, яке згідно висновку судово-технічної експертизи документів №СЕ-19/109/09-243ТД/19 від 31.10.2019 року та висновку судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19/109/09-242ПЧ/19 від 13.11.2019 року містить ознаки підроблення; двох довідок, виданих виконкомом Бистрецької сільської ради, які згідно висновку судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/109/09-238ТД/19 від 29.10.2019 року та висновку судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19/109/09-239ПЧ/19 від 07.11.2019 року містять ознаки підроблення; акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та акту вибору та обстеження земельної ділянки передбаченої для ведення особистого селянського господарства, які згідно висновку судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/109/09-240ТД/19 від 30.10.2019 року містять ознаки підроблення.

З вироком суду не погодився захисник та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ставиться вимога про скасування вироку та закриття кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції не перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог діючого кримінального процесуального законодавства, а саме: дотримання слідчим строків передбачених ст.219 КПК України; наявність у прокурора повноважень на здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні; наявність у слідчого повноважень на проведення досудового розслідування.

Внаслідок цього, справа розглянута неповно та не всебічно. Порушення процесуальних норм на стадії досудового слідства було підставою визнати доказів недопустимими та закрити кримінальне провадження. Проте, такі порушення залишились поза увагою суду.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу.

Обвинувачена визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин наведених у вироку, проте підтримала апеляційну скаргу захисника.

Прокурор заперечував проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновків, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався. Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за обставин викладених у вироку, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які безпосередньо досліджені судом оцінені в порядку передбаченому діючим законодавством.

Доводи захисника, що суд першої інстанції не перевірив дотримання вимог кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п.4 ч.3 ст.219 КПК, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2019 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України і зареєстровано кримінальне провадження за №0000539.

26.11.2019 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України і зареєстровано кримінальне провадження за №0000639.

27.11.2019 року постановою прокурора ОСОБА_7 об`єднано кримінальні провадження з присвоєнням єдиного номера №0000539.

11.02.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.190 і ч.4 ст.358 КК України

02.04.2020 року слідчим СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_13 складено обвинувальний акт і в той же день його погоджено прокурором ОСОБА_7 .

03.04.2020 року обвинуваченій ОСОБА_8 та її захиснику вручено копії обвинувального акту.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було направлено до суду 10.04.2020 року, що підтверджується реєстрацією супровідного листа від 09.04.2020 року (т.1 а.с.1) та відбиток штемпелю поштового відділення на конверті, яке приймало поштову кореспонденцію для відправки до суду (т.1 а.с.14).

Отже, з урахуванням положень, передбачених ч.4 ст.115 КПК України, останнім днем обчислення процесуального строку, передбаченого ч.1 ст.219 цього Кодексу, слід вважати саме 10.04.2020 року, а не 13.04.2020 року коли суд зареєстрував надходження поштового відправлення з обвинувальним актом.

Не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства і доводи захисника, що суд першої інстанції був зобов`язаний перевірити допустимість доказів шляхом дослідження постанов про призначення слідчих та прокурорів.

Зазначені процесуальні документи не є джерелом доказів в розумінні ч.2 ст.84 КПК України, а тому вони могли бути витребувані та досліджені судом за клопотанням сторін кримінального провадження. Проте, сторона захисту в суді першої інстанції такого клопотання не заявляла.

З метою перевірки зазначених доводів захисника, відповідні документи були надані апеляційному суду (т.2 а.с.245-251).

Ними підтверджується, що процесуальне керівництво здійснювалося прокурорами, які були включені до груп прокурорів в цих кримінальних провадженнях №0000639 та №0000539, а старший слідчий відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_14 розслідував кримінальні провадження за письмовими дорученнями начальника СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_15 .

Так, дорученням про проведення досудового розслідування від 10.10.2019 року начальника СУ ГУНП в Івано-Франківській області слідчому цього відділу ОСОБА_16 доручено розслідування кримінального провадження №0000539.

Дорученням начальника СУ ГУНП в Івано-Франківській області про проведення досудового розслідування від 26.11.2019 року слідчому цього відділу ОСОБА_16 доручено розслідування кримінального провадження №0000639.

Постановою заступника прокурора Івано-Франківської області від 10.10.2019 року прокурор ОСОБА_7 був призначений старшим групи прокурорів для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000539, до якої входили прокурори ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Постановою першого заступника прокурора Івано-Франківської області від 26.11.2019 року прокурор ОСОБА_7 був призначений старшим групи прокурорів для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000639, до якої входили прокурори ОСОБА_17 та ОСОБА_19 .

Постановою прокурора ОСОБА_7 від 27 листопада 2019 року кримінальні провадження №0000539 та №0000639 об`єднані в одне провадження.

Після об`єднання цих кримінальних проваджень, зазначені прокурори продовжили приймати участь в об`єднаному кримінальному провадженні, що з огляду на вимоги діючого кримінального-процесуального законодавства (ст.37 КПК України) не вимагає винесення окремого документу.

Не суперечить діючому законодавству продовження досудового розслідування слідчим, у разі об`єднання розслідуваних ним кримінальних проваджень.

Таким чином, слідчий та прокурори приймали участь у кримінальних провадженнях на достатніх правових підставах, а тому правильність оцінки доказів судом першої інстанції не викликає сумнівів.

Зазначені обставини спростовують твердження захисника про наявність підстав для визнання доказів недопустимими, скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження.

Враховуючи, що апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскаржуваний вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 02.11.2023 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5