Справа № 643/5610/24
Провадження № 1-кп/643/634/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Харкові заяву потерпілого ОСОБА_4 про забезпечення позову в рамках розгляду обвинувального акту, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 23.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Московського районного суду м. Харкова надійшов для розгляду обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232 від 23.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 направив суду уточнену позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Крім того направив суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи щодо забезпечення позову по справі № 643/5610/24 шляхом накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а також на грошові кошти, які знаходяться на будь-яких банківських рахунках ОСОБА_5 , відкритих у банківських установах та на належне ОСОБА_5 майно, яке буде виявлене під час виконання ухвали про забезпечення позову в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 214245 грн. 62 коп.; заборонити на час розгляду справи № 643/5610/24 виїзд за кордон ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначено, що він є потерпілим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 . Обвинувачений не визнає своєї вини, є безвідповідальним, постійно вчиняє різні адміністративні правопорушення, керує авто у стані алкогольного сп`яніння. Має борги перед банками, приватними фірмами. Невжиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на вищенаведене.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти заяви про забезпечення позову, оскільки є інвалідом другої групи, проходить реабілітацію та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Накладення арешту на все майно та рахунки позбавить його засобів на існування. В задоволенні заяви потерпілого просив відмовити.

Прокурор в судовому засіданні в частині заяви про забезпечення позову щодо заборони виїзду ОСОБА_5 за кордон просив відмовити, як заявлене передчасно. В іншій частині покладався на розсуд суду, оскільки з заяви не зрозуміло на яке конкретно майно необхідно накласти арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України.

Дослідивши обвинувальний акт, заяву про забезпечення позову, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 61 КПК України визначено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична чи юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно з ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною першою статті 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Частиною одинадцятою статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Судом встановлено, що відповідно до поданої уточненої позовної заяви цивільний позивач просить суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю ОСОБА_4 , а саме: переламу носових кісток зі зміщенням відламків, що потребує на даний час термінового операційного та хірургічного лікування, яке складає 114000 грн., завдану внаслідок злочинних дій відповідача ОСОБА_5 ; майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного позивача, у розмірі 49845 грн. 62 коп. та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При цьому, цивільним позивачем потерпілим ОСОБА_4 у заяві про забезпечення позову та в судовому засіданні не обґрунтовано та не доведено обставин того, що невжиття таких заходів як арешт майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання процесуального рішення суду щодо ефективного захисту оспорюваних прав або інтересів потерпілого.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Також в клопотанні не обґрунтована співмірність накладання арешту з вимогами, які просить стягнути цивільний позивач.

Згідно з обвинувальним актом та доданим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 за цим кримінальним провадженням не обирався.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову в цілому, з урахуванням чого, в задоволенні зазначеної заяви відмовляє в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 131, 170 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_4 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1