Справа № 460/3087/17
Провадження №1-кп/944/34/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2024 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
представника потерпілих ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючої акушером-гінекологом для надання екстренної допомоги акушерсько-гінекологічного відділення Новояворівської районної лікарні №1, розлученої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України,-
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до табелю облікового часу грудень 2014 року Новояворівської районної лікарні №1, з 09год. 00хв. 21 грудня 2014 року черговим лікарем-акушер-гінекологом для надання екстреної допомоги в акушерсько-гінекологічному відділенні даної лікарні була лікар ОСОБА_4 , яка на той час згідно з Наказом головного лікаря №448-к від 30.09.2013 перебувала на посаді лікаря-акушер-гінеколога для надання екстреної допомоги відділення зазначеної лікарні, з вищою кваліфікаційною категорією за спеціальністю лікар-акушер-гінеколог, тобто була медичним працівником.
Відповідно до п.3 «Лікар-акушер-гінеколог» розділу «Професіонали» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я», затвердженого Наказом МОЗ України №117 від 29.03.2002, такий лікар зобов`язаний здійснювати діагностику вагітності, спостереження за вагітними, рододопомогу, раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, лікування та нагляд за породіллями. Застосовувати сучасні методи профілактики, лікування та реабілітації в межах своєї спеціальності; володіти всіма методами амбулаторного і стаціонарного лікування, повним обсягом хірургічних втручань. Надавати швидку і невідкладну медичну допомогу хворим акушерсько- гінекологічного профілю. Здійснювати нагляд за побічними реакціями/діями лікарських засобів. Вести лікарську документацію.
Також, лікар-акушер-гінеколог повинен знати: чинне законодавство про охорону здоров`я та нормативні документи, що регламентують діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, основи права в медицині, організацію акушерсько-гінекологічної допомоги; права, обов`язки та відповідальність лікаря- акушера-гінеколога; сучасну класифікацію гінекологічних захворювань; топографічну анатомію нормальну і патологічну фізіологію організму жінки; фізіологію та патологію вагітності, пологів і післяпологового періоду; загальні і спеціальні методи обстеження, які застосовуються в акушерстві і гінекології; сучасні методи профілактики, діагностики, лікування, реабілітації та диспансеризації акушерсько-гінекологічних захворювань, сучасні методи проведення пологів; профілактику невиношування і переношування вагітності, реанімацію, інтенсивну терапію новонароджених; сучасні методики виконання акушерських та
ургентних гінекологічних операцій і маніпуляцій, а також реанімації; принципи доопераційної підготовки хворих і післяопераційного спостереження за ними; виявлення, спостереження, лікування ускладнень вагітності та післяпологову реабілітацію; правила оформлення медичної документації; сучасну літературу зі спеціальності та методи її узагальнення.
Відповідно до п.п. 2.4, 2.21, 2.42, 5.37, 5.46 посадової інструкції лікаря- акушер-гінеколога Новояворівської районної лікарні №1, затвердженої 30.01.2013 головним лікарем даної лікарні, ОСОБА_4 зобов`язана здійснювати раннє виявлення ускладнень вагітності і пологів, вчасно проводити обстеження та використовувати додаткові методи діагностики, володіти методами оперативного лікування та надавати допомогу згідно своєї кваліфікаційної категорії, надавати кваліфіковану акушерсько-гінекологічну допомогу населенню закріпленої території, а також повинна знати чинне законодавство про охорону здоров`я, загальні і спеціальні методи обстеження, які застосовуються в акушерстві й гінекології.
Згідно зі ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров`я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Лікуючий лікар обирається пацієнтом або призначається йому в установленому законом порядку. Обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.
У цей день, а саме 21.12.2014, о 14:30 год., в акушерсько-гінекологічне відділення Новояворівської районної лікарні №1 поступила вагітна ОСОБА_7 , якій, відповідно до ст.34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 та вищезазначеного табелю облікового часу за грудень 2014 року Новояворівської районної лікарні №1, призначено лікуючим лікарем - лікаря-акушер-гінеколога Коваль 0.1.
Оглянувши вагітну ОСОБА_7 , лікар ОСОБА_4 встановила діагноз останньої, а саме: «Друга вагітність, 40 тижнів. Пологи другі, своєчасні. Перший період пологів, активна фаза. Багатоводдя. Підтікання вод», про що внесла відповідні відомості у історію пологів №927 Новояворівської районної лікарні №1.
Продовжуючи цього ж дня, з 14:30 год. до 21:00 год., спостереження за вагітною ОСОБА_7 , лікар-акушер-гінеколог ОСОБА_4 , перебуваючи в акушерсько-гінекологічному відділенні Новояворівської районної лікарні №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , володіючи вищою кваліфікаційною категорією за спеціальністю лікар-акушер- гінеколог та достатнім кваліфікаційним рівнем, несучи персональну відповідальність як лікуючий лікар за проведення обстеження, лікування та ведення пологів у вагітної ОСОБА_7 , неналежно виконала свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для останньої, а саме, ОСОБА_4 , не використавши свої знання та навички при здійсненні допологового обстеження вагітної ОСОБА_7 , порушуючи вимоги Локального клінічного протоколу з акушерської допомоги «Нормальні пологи», який 05.11.2013 затверджений головним лікарем Новояворівської РЛ №1 та який розроблено згідно з Наказом МОЗ України №624 від 03.11.2008 «Клінічний протокол з акушерської допомоги «Нормальні пологи», Наказу МОЗ України №782 від 29.12.2005 «Клінічний протокол «Передчасний розрив плодових оболонок», та ст.ст.6, 58, гі.«а» ч.І ст.78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», не провела внутрішнього акушерського дослідження для визначення прогресу пологів вагітної ОСОБА_7 (розкриття шийки матки, розташування голівки плода) та відповідних лабораторних тестів для встановлення або заперечення вилиття навколоплідних вод, не діагностувала клінічну невідповідність розмірів плода ОСОБА_7 (великий плід) та її газу (клінічно вузький таз), що, у свою чергу, створило загрозу розриву матки останньої, та, ігноруючи о 17:00 год. скарги вагітної ОСОБА_7 на підтікання навколоплідних вод та скарги на ниючі болі знизу живота, продовжувала вести пологи останньої до 21:00 год. як з цілим плідним міхуром, тобто неналежно оцінила прогрес пологів у вагітної ОСОБА_7 , не забезпечила ретельного динамічного спостереження за станом плода та маткою останньої і, як наслідок, після 17:00 год. не змінила тактику ведення пологів в сторону оперативного розродження ОСОБА_7 , а саме проведення операції кесарева розтину у зв`язку із обструктивними пологами останньої (клінічно вузький таз) при великому плоді, що, у свою чергу, призвело до перерозтягнення матки вагітної ОСОБА_7 та її атонії (втрата скорочувальної
діяльності матки, розвиток якої призвів до міжм`язевих крововиливів).
Після цього, о 21:20 год., лікар-акушер-гінеколог ОСОБА_4 , беручи участь у консиліумі лікарів Новояворівської районної лікарні №1 у складі завідувача акушерсько-гінекологічного відділення ОСОБА_8 , лікаря-акушер- гінеколога ОСОБА_9 , лікаря-анестезіолога ОСОБА_10 та неонатолога ОСОБА_11 , встановила разом з останніми заключний діагноз вагітної ОСОБА_7 , про що внесено відповідні відомості у історію пологів №927 Новояворівської районної лікарні №1, а саме: «Друга вагітність, 40 тижнів.
Пологи другі. Своєчасні. Другий період пологів. Клінічно вузький таз. Великий плід...», який, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №140 від 12.10.2016, був неповний та неточний, оскільки у ньому не вказано відомостей про часті, надмірно болісні перейми у ОСОБА_7 , високе розташування контракційного кільця, що зазначено у протоколі операції кесарева розтину останньої, непродуктивну активну пологову діяльність при передлеглій частині плода над входом до малого тазу, перейми потужного характеру, набряк шийки матки, тканин піхви, позитивний симптом ОСОБА_12 , погіршення стану плода, так як дана клінічна картина, яка вказана у вищевказаному діагнозі, відповідала класичному симтомокомплексу загрози розриву матки при диспропорції між розмірами плода і таза матері, а підтвердженням клінічно описаної загрози розриву матки є гіатогістологічне дослідження видаленої матки №109-16/15, №117-9/15 від 29.12.2014, а саме виявлені вогнищеві міжм`язеві крововиливи.
В подальшому, після проведеного о 22год. 05хв. консиліуму лікарів Новояворівської районної лікарні №1 у складі завідувача акушерсько- гінекологічного відділення ОСОБА_8 , лікаря-акушер-гінеколога ОСОБА_9 , лікаря-анестезіолога ОСОБА_10 , неонатолога ОСОБА_11 та лікаря-акушер-гінеколога ОСОБА_4 , остання, порушуючи вимоги Локального клінічного протоколу з акушерської допомоги «Кесарів розтин», який 05.11.2013 затверджений головним лікарем Новояворівської РЛ №1 та який розроблено згідно з Наказом МОЗ України №977 від 27.12.2011 «Про внесення змін до Наказу МОЗ України від 15.12.2003 №582. Клінічний протокол «Кесарів розтин», разом з вказаними лікарями-акушер-гінекологами провела ОСОБА_7 операцію кесарева розтину, яку вони повинні були провести не пізніше як через 15 хв. після встановлення вищезазначеного заключного діагнозу вагітної, тобто ще о 21год. 35хв., після чого, порушуючи вимоги Наказу МОЗ України №205 від 24.03.2014 «Про внесення змін до наказів МОЗ України №782 від 29.12.2005 та №676 від 31.12.2004 Клінічний протокол «Акушерські кровотечі»», лікар-акушер-гінеколог ОСОБА_4 , володіючи відповідною кваліфікацією, яка дозволяла їй забезпечити зупинення маткової кровотечі та стабілізації гемодинаміки стану породіллі ОСОБА_7 , не застосувала відповідних методів хірургічного і медикаментозного гемостазу, передбачених вищезазначеним Наказом МОЗ України №205 від 24.03.2014, з метою зупинення атонічної кровотечі матки останньої.
Після проведеного о 23год. 15хв. інтраопераційного консиліуму лікарів Новояворівської районної лікарні №1 у складі операційної бригади, а саме: завідувача акушерсько-гінекологічному відділення ОСОБА_8 , лікаря- акушер-гінеколога ОСОБА_9 , лікаря-анестезіолога ОСОБА_10 та лікаря-акушер-гінеколога ОСОБА_4 , остання, порушуючи вимоги Наказу МОЗ України №205 від 24.03.2014 «Про внесення змін до наказів МОЗ України №782 від 29.12.2005 та №676 від 31.12.2004 Клінічний протокол «Акушерські кровотечі», не застосувавши відповідних методів хірургічного і медикаментозного гемостазу з метою зупинення атонічної кровотечі матки ОСОБА_7 , разом із зазначеними медичними працівниками провела операцію надпіхвової ампутації матки останньої без екстирпації культи матки з правими додатками, тобто видалення тіла матки без шийки, що відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №140 від 12.10.2016 не рекомендується, оскільки не може забезпечити повноцінний гемостаз, внаслідок чого маткова кровотеча породіллі ОСОБА_7 продовжилась.
В подальшому, завершивши дану операцію, лікар-акушер-гінеколог ОСОБА_4 разом із завідувачем акушерсько-гінекологічному відділення ОСОБА_8 , лікарем-акушер-гінекологом ОСОБА_9 та лікарем- анестезіологом ОСОБА_10 , під час інтраопераційного консиліуму даних лікарів, встановила наступний діагноз породіллі ОСОБА_7 , яка в цей час продовжувала знаходитись на операційному столі в наркозному сні та її стан не покращився, а саме: «Стан після надпіхвової ампутації матки. Заочеревинпа гематома справа», який відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №140 від 12.10.2016, є неповним, оскільки останніми не встановлено джерела кровотечі в черевній порожнині (з культи
матки чи з іншого місця), її інтенсивність, не уточнена загальна крововтрата, не встановлено причину утворення заочеревинної гематоми.
Враховуючи вищезазначений діагноз, о 23год. 35хв. год., в ході інтраопераційного консиліуму лікарів Новояворівської районної лікарні №1 вирішено викликати лікарів екстреної консультативної допомоги КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», які 22.12.2014року, прибувши у Новояворівську районну лікарню №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у складі лікарів-акушер-гінекологів ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , лікаря-анестезіолога Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні м.Львова ОСОБА_15 , судинного хірурга Львівської обласної клінічної лікарні ОСОБА_16 , провели ОСОБА_7 операцію екстирпації культи матки з правими додатками.
Вищевказані діяння лікаря-акушер-гінеколога ОСОБА_4 призвели до втрати хворою ОСОБА_7 здатності до запліднення, зачаття та дітородіння, тобто репродуктивної здатності, що згідно з висновком додаткової комісійної судово- медичної експертизи №118 від 09.06.2017 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, відповідно підпункту д). п.2.1.4 Наказу МОЗ України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби» («Правила судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»), що є тяжкими наслідками для останньої.
Тобто, 21.12.2014, з 14год. 30хв. до 23год. 35хв., лікар-акушер-гінеколог ОСОБА_4 , перебуваючи в акушерсько-гінекологічному відділенні Новояворівської районної лікарні №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , будучи медичним працівником та лікуючим лікарем ОСОБА_7 , неналежно виконала свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого до них ставлення, а саме, порушуючи вимоги вищезазначених нормативно-правових актів у сфері охорони здоров`я, не провела внутрішнього акушерського дослідження для визначення прогресу пологів вагітної ОСОБА_7 (розкриття шийки матки, розташування голівки плода) та відповідних лабораторних тестів для встановлення або заперечення вилиття навколоплідних вод, не діагностувала клінічну невідповідність розмірів плода ОСОБА_7 (великий плід) та її тазу (клінічно вузький таз), що, у свою чергу, створило загрозу розриву матки останньої, та, ігноруючи о 17год. 00хв. скарги вагітної ОСОБА_7 на підтікання навколоплідних вод та скарги на ниючі болі знизу живота, продовжувала вести пологи останньої до 21:00 год. як з цілим плідним міхуром, тобто неналежно оцінила прогрес пологів у вагітної ОСОБА_7 , не забезпечила ретельного динамічного спостереження за станом плода та маткою останньої і, як наслідок, після 17:00 год. не змінила тактику ведення пологів в сторону оперативного розродження ОСОБА_7 , а саме, проведення операції кесарева розтину у зв`язку із обструктивними пологами останньої (клінічно вузький таз) при великому плоді, що, у свою чергу, призвело до перерозтягнення матки вагітної ОСОБА_7 та її атонії (втрата скорочувальної діяльності матки, розвиток якої призвів до міжм`язевих крововиливів), в подальшому о 22год. 05хв., тобто із запізненням на 30 хвилин, провела останній операцію кесарева розтину, після чого о 23год. 15хв., не застосувавши відповідних методів хірургічного і медикаментозного гемостазу з метою зупинення атонічної кровотечі матки ОСОБА_7 , провела операцію надпіхвової ампутації матки останньої без екстирпації культи матки з правими додатками, тобто видалення тіла матки без шийки, що у свою чергу не забезпечило повноцінний гемостаз, внаслідок чого маткова кровотеча породіллі ОСОБА_7 продовжилась, після чого не встановила джерела кровотечі в черевній порожнині та її інтенсивність, не уточнила загальну крововтрату та не встановила причину утворення заочеревинної гематоми, в результаті чого ОСОБА_7 було проведено операцію екстирпації культи матки з правими додатками, що спричинило тяжкі наслідки для хворої ОСОБА_7 , а саме остання втратила здатність до запліднення, зачаття та дітородіння, тобто репродуктивну здатність.
Своїми діями обвинувачена ОСОБА_4 вчинила неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст.140 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 надала суду клопотання, у якому просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49КК України та закрити кримінальне провадження, розгляд кримінального провадження. Свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнала.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо задоволення даного клопотання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, слід прийти до наступного.
Статею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до
закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Санкцією ч.1 ст.140 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк
Відповідно до вимог ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КК України відносяться до нетяжкого злочину.
Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.
Як встановлено в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КК України в період з 14год. 30хв. до 23год. 35хв. 21.12.2014, строк давності п`ять років закінчився 21 грудня 2019року. Обвинувачена ОСОБА_4 від досудового розслідування не ухилялася, та не вчинила нового кримінального правопорушення.
Частиною 3 ст.4 КК України передбачено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
З п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, слідує, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 ККУкраїни, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Судом роз`яснено обвинуваченій наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами, на що остання погодилася.
Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
У відповідності до вимог ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної
відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.
Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши заявлену згоду на таке звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 , беручи до уваги те, що кримінальне правопорушення, за якими обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити. Звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України, оскільки, з часу вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст140 КК України, минуло п`ять років, відтак кримінальне провадження слід закрити.
Відповідно до ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження у справі на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
З урахуванням того, що провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_4 закрито, цивільний позов потерпілої в частині стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров"я, спричиненого медичною допомогою неналежної якості слід залишити без розгляду. Роз"яснити представнику потерпілої сторони, що вона має право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст.100, 128, 129, 284, 286, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 , задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України на підставі вимог ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Речові докази, а саме:
- Амбулаторну карту ОСОБА_7 , яка передана на зберігання ОСОБА_7 , після вступу ухвали в законну силу - залишити у її користуванні.
Цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров"я, спричиненого медичною допомогою
неналежної якості, залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СУДДЯ: ОСОБА_1