№ 1-кп/183/1188/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областікримінальне провадження №0001035за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», судимого 30.09.2022 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 309, ст. 75, ст. 76 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб - з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року до 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб - з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року до 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року до 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року до 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року до 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року до 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року № 3275-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року до 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року.

Указом Президента України від 6 листопада 2023 року N 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08.11.2023 №3429-IX продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 14 від 05.03.2022 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця 3 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорон військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу, та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 292 від 01.12.2022 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця 2 відділення 2 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорон військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, солдат ОСОБА_3 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучі військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями , інструкціями тощо.

Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. А стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов`язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, військова частина НОМЕР_1 бере безпосередню участь у бойових діях та забезпечує проведення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі бойових дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 53 від 22.02.2023 року солдату ОСОБА_3 надано відпустку за сімейними обставинами до 23.02.2023 року

23.02.2023 року солдат ОСОБА_3 усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у військовій частині НОМЕР_1 .

23 лютого 2023 року, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, в посаді стрільця 2 відділення 2 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорон військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників 23.02.2023 року не повернувся з відпустки за сімейними обставинами до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), та проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, та був безпідставно відсутній на службі до 24 листопада 2023 року, коли солдат ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, пояснив, що дійсно не з`явився вчасно на службу без поважних причин.У скоєному щиро кається та готовий нести передбачену законом відповідальність за вчинене.

Винуватість обвинуваченого беззаперечно підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні по кримінальному правопорушенню передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України :

-показаннями свідка ОСОБА_6 , який вказав, що у лютому 2023 р. були в місці дислокації, ОСОБА_3 відпустили на похорон на 2-3 дні,однак він не повернувся.Його, як командира роти, повідомили про відсутність, він повідомив командиру безпосередньому і почалася перевірка його неявки. Він дзвонив ОСОБА_7 на телефон і казав, щоб той прибув до військової частини. Про факт неявки зібрали за добу документи і передали в штаб. На його дзвінок ОСОБА_3 сказав, що не встиг на автобус, голос був нетверезий;

-показаннями свідка ОСОБА_8 , який вказав, що, у лютому 2023 він служив у військовій частині разом ОСОБА_9 , якого знає як військового. 23.02.2023 року ОСОБА_10 не з`явився до військової частини після відпустки. Він повинен бути 23.02.203 року о 15-00 год., однак не прибув. Він телефонував 2-3 рази ОСОБА_7 , на що той відповідав, що їде. ОСОБА_10 він себе нормально, стосунки між військовослужбовцями були рівними;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , який вказав, що він є головним сержант військової частини НОМЕР_2 , знає, ОСОБА_12 поїхав на похорон діда. 23.02.2023 ОСОБА_10 не повернувся, він зателефонував, однак ОСОБА_10 сказав, що їде до військової частини з автовокзалу. 23.02.2023 ОСОБА_10 не прибув до військової частини 24.02.2023 він подзвонив, а ОСОБА_10 сказав, що чекає на автобус, їхати до військової частини;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який вказав, що він у лютому служив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира взводу. Знає, що ОСОБА_10 поїхав у відпустку на похорон діда і повинен був повернутися до частини. 23.02.2023 ОСОБА_10 подзвонив і сказав, що їде в частину, однак в частину ОСОБА_10 не прибув;

-показаннями свідка ОСОБА_14 , який вказав, що знає ОСОБА_15 , так як разом служили у військовій частині НОМЕР_1 .У лютому 2023 ОСОБА_10 відбув у відпустку на похорон діда, та з похорону до військової частини не повернувся. 23.02.2023 ОСОБА_10 не повернувся це він знав як військовослужбовець військової частини;

-повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК ОСОБА_17 ;

-актом проведення службового розслідування від 10.03.2023 р. відносно військовослужбовця ОСОБА_3 ;

- витягом з наказу №54 від 23.02.2022 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого з 23.03.2023 солдата ОСОБА_3 необхідно вважати таким, що самовільно залишив місце несення служби;

-витягом з наказу №91/РС від 01.12.2022 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого призначено солдата ОСОБА_3 стрільцем 3 відділення 1 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони 783 полку охорони;

-витягом з наказу №292 від 01.12.2022 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого призначено солдата ОСОБА_3 стрільцем 3 відділення 1 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 01.12.2022 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою;

-витягом з наказу №132 від 25.02.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого з метою з`ясування причин і умов, що сприяли виникненню даного випадку, а також встановлення ступеню вини військовослужбовця ОСОБА_3 доручено проведення службового розслідування по зазначеним фактам порушення помічнику командиру з правової роботи начальнику юридичної служби в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_18 ;

-витягом з наказу №14 від 05.03.2022 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого призначено на посади 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдата запасу ОСОБА_3 стрільцем 2 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , ВОС-100915Т, шпт «солдат»;

-витягом з наказу №161 від 10.03.20232 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого помічнику командира з правової роботи начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 підготувати повідомлення про вчинення дій які містять ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, щодо військовослужбовця 3 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони солдата ОСОБА_3 та направити їх до правоохоронних органів;

-витягом з наказу №42 від 11.02.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого вважати таким, що вибув солдат ОСОБА_3 , стрілець 3 відділення 1 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони у АДРЕСА_3 на 10 діб з11.02.2023 по 20.02.2023 р.;

-витягом з наказу №28 від 12.03.2022 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого для виконання бойового завдання 4 батальйон охорони НОМЕР_3 полку охорони в складі 3 роти охорони взяти під охорону та оборону наступні об`єкти транспортної інфраструктури : 2 взвод охорони-автомобільний міст через р.Вільнянка, ОСОБА_19 стрільця 2 взводу 3 роти 4 батальйону охорони;

-витягом з наказу №51 від 20.02.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого солдат ОСОБА_3 стрілець 3 відділення 1 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони для виконання службових обов`язків з 21.02.2023 зарахувати на продовольче забезпечення військової частини НОМЕР_4 ;

-витягом з наказу №53 від 22.02.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого солдат ОСОБА_3 вибув у відпустку за сімейними обставинами у м. Марганець на 2 доби з 22.02.2023 по 23.02.2023 в зв`язку зі смертю батька;

-витягом з наказу №54 від 23.02.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого військовослужбовця солдата ОСОБА_3 вважати таким, що самовільно залишив місце несення служби з 23.02.2023;

-витягом з наказу №74 від 27.04.2022 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого з об`єкту охорони автомобільного мосту через р. Вільнянка обхід м. Новомосковськ направити на об`єкт шляхопровід через залізничну колію біля АДРЕСА_2 ОСОБА_20 , стрільця 2 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони;

-витягом з наказу №90 від 31.03.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків з охорони об`єктів 31.03.2023 року в зв`язку з відкріпленням особового складу військової частини НОМЕР_1 з продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_4 та зарахування на продовольче забезпечення військової частини НОМЕР_1 : солдат ОСОБА_3 стрілець 3 відділення 1 взводу охорони 3 роти охорони 4 батальйону охорони; з 01.04.2023 р. зняти з продовольчого забезпечення військової частини НОМЕР_4 , з 01.04.2023 року зарахувати на продовольче забезпечення військової частини НОМЕР_1 ;

-копією військового квитка ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 від 04.03.2022;

-доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення місця служби військовослужбовцем військової частини ОСОБА_21 ;

-рапортом заступника з МПЗ 3 роти охорони 4 батальйону ОСОБА_8 , відповідно до якого ОСОБА_3 не прибув у розташування військової частини о 18.00 год. 23.02.2023 р.

Суд встановив, що всі вище перелічені докази надані стороною обвинувачення, суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Судом не встановлено порушень вимог кримінально-процесуального закону під час досудового розслідування, які б могли перешкодити ухваленню вироку, а тому, за відсутності розумних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_3 , суд вважає доведеною його вину в інкримінованих злочинах.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, і його дії за пред`явленим обвинуваченням слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин,судимий, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває.

Суд встановив відповідно до ст. 66 КК України пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд встановив рецидив злочинів.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин в період відбування покарання з випробуванням за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.09.2022 р.

При цьому, суд, враховуючи всі обставини справи, вважає за можливе обмежитись мінімальним покаранням відповідно до санкції ч. 5 ст. 407 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде відповідати обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, а також є справедливим.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних особи обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -

ухвалив:

визнати винуватим ОСОБА_3 вчиненні кримінальногоправопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироківпризначити ОСОБА_3 покарання шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 вересня 2022 рокуп`ять роківодин місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою залишити ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати,відповідно до ст. 72 КК України,в строк відбування покарання ОСОБА_3 час його перебування під вартою з 24 листопада 2023 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зарахувати, відповідно до ст. 72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_3 частину призначеного за попереднім вироком покарання у виді обмеження волі,термін два місяці з розрахунку два дні обмеження волі за один день позбавлення волі, що складає один місяць позбавлення волі, який суд частково приєднує до призначеного цим вироком покарання.

Початок строку відбування ОСОБА_22 рахуватиз 24 листопада 2023 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку видати прокурору, обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1