Житомирський апеляційний суд
Справа №296/548/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.03.2024 включно.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Корольовського районного суду м. Житомира.

Розмір застави визначено у межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено два місяці з моменту внесення застави.

Строк дії ухвали до 27.03.2024 включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 . Вважає, що оскаржувана винесена із порушенням норм чинного кримінально процесуального законодавства України, а також прав та охоронюваних законом інтересів підозрюваного. Посилається на те, що має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання застосування запобіжного заходу прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу не наведено фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б доводили те, що заявлені ризики об`єктивно існують. З додатків, які додано до клопотання, жодних доказів заявлених ризиків додано не було. Зазначає, що підозра є необґрунтованою, та жодними доказами не підтверджена. Також прокурором не надано доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Розмір застави є непомірним.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Як убачається зі змісту клопотання, у провадженні слідчого управління ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000242 від 10.06.2022 за ч.3 ст.201-1, ч.4 ст.246, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що не пізніше січня 2021 року ОСОБА_8 , являючись власником та фактичним керівником ТОВ «ДІКО Україна» (), а із 24.05.2022 власником та фактичним керівником ТОВ «ЕКОВУД-К» (), з метою особистого неправомірного збагачення розробив та реалізував злочинний план щодо реалізації за кордоном пиломатеріалів, отриманих шляхом переробки незаконно зрубаних дерев, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Згідно з указаним злочинним планом ОСОБА_8 прийняв рішення налагодити схему незаконного придбання, перевезення та подальшої переробки незаконно зрубаних дерев, шляхом залучення до своєї протиправної діяльності інших осіб, які мали фактичну можливість набувати, перевозити та забезпечувати переробку такої сировини.

Будучи обізнаним, що отримані внаслідок переробки незаконно зрубаних дерев лісоматеріали заборонені до вивозу за межі митної території України, ОСОБА_8 , з метою надання експортним операціям видимості правомірних, вирішив із залученням третіх осіб організувати складання такими особами та подальше використання завідомо підроблених офіційних документів, які б підтверджували достовірність факту легального придбання лісу в лісокористувачів та використовувались в подальшому для отримання у територіальних підрозділах Державного агентства лісових ресурсів України сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів (далі Сертифікатів).

Визначившись з напрямом протиправної діяльності та поклавши на себе функції організатора і керівника цієї групи, ОСОБА_8 підшукав ряд осіб, які увійдуть до її складу, а саме ОСОБА_10 , яка була достовірно обізнана із порядком оформлення Сертифікатів, а також раніше знайомих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, між якими розподілив ролі щодо вчинення дій, спрямованих на досягнення єдиного злочинного умислу.

Реалізуючи свій злочинний план, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та час, однак не пізніше 24.06.2021, ОСОБА_8 , з метою залучення до своєї протиправної діяльності інших осіб, запропонував ОСОБА_10 , та іншим невстановленим особам, за грошову винагороду складати завідомо неправдиві офіційні документи щодо придбання ТОВ «ДІКО Україна» та ТОВ «ЕКОВУД-К» пиломатеріалів, використовувати указані підроблені документи для отримання в територіальних підрозділах Державного агентства лісових ресурсів Сертифікатів, а також вчиняти інші протиправні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети.

Будучи достовірно обізнаною зі злочинними намірами ОСОБА_8 щодо реалізації за кордоном пиломатеріалів, отриманих шляхом переробки незаконно зрубаних дерев, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, ОСОБА_10 погодилась на вказану пропозицію, таким чином вступивши з ним у злочинну змову.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, у період з червня 2021 року по 19 квітня 2023 року ОСОБА_8 також довів свої злочинні наміри низці інших невстановлених осіб, які, на виконання вказівок останнього, з метою особистого протиправного збагачення, мали забезпечити набуття, перевезення та переробку незаконно зрубаних дерев на пиломатеріали у визначених останнім виді, розмірах та об`ємі, а також подальше завантаження виготовленої продукції на вказані ОСОБА_8 транспортні засоби для подальшого експорту за кордон України.

Упродовж указаного періоду невстановлені досудовим розслідуванням особи, які були достовірно обізнані зі злочинними намірами ОСОБА_8 щодо переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю пиломатеріалів, виготовлених із незаконно зрубаних дерев, на виконання вказівок ОСОБА_8 забезпечували набуття, перевезення та переробку незаконно зрубаних дерев на пиломатеріали у визначених останнім виді, розмірах та об`ємі, а також подальше завантаження виготовленої продукції на вказані ОСОБА_8 транспортні засоби для подальшого експорту за кордон України.

Продовжуючи діяти умисно, після отримання в розпорядження від ОСОБА_14 вказаних Сертифікатів, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вчиняє в такий спосіб переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю лісоматеріалів, заборонених до вивозу шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, одержаних незаконним шляхом, у період з січня 2021 року по березень 2023 року, використовуючи послуги брокерів в особі ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , у відділі митного оформлення «Оліївка» митного поста «Житомир-центральний», пункті контролю на станції «Овруч» пункту пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_2 митного поста «Овруч», а також у секторі митного оформлення «Сташки» митного поста «Овруч» Держмитслужби, організував митне оформлення експортних поставок лісоматеріалів за кодом «Пиломатеріали хвойних порід (сосна), без подальшої обробки, не шліфовані, не лущені, не стругані, обрізні» та подальше переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю лісоматеріалів, заборонених до вивозу, шляхом подання до вказаних митних органів як підстави для переміщення цієї продукції Сертифікатів, одержаних незаконним шляхом на користь отримувача Malag Soltau Gmbh, яке зареєстроване та здійснює господарську діяльність у Німеччині.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 18.09.2023 № 1817/1961-1974/23-25 загальний об`єм круглих лісоматеріалів породи сосна, переміщених через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, отриманих внаслідок переробки незаконно зрубаного лісу, тобто - заборонених до вивозу, становить 1 999, 61 м3 вартістю 3 934 942 грн. 09 коп.

12.10.2023 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.201-1, ч.4 ст.246, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.3 ст.201-1, ч.4 ст.246, ч.3 ст.358, ч. 4 ст. 358 КК України та наявність ризиків, передбачені п.п.1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, сторона обвинувачення просила обрати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний може бути причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.201-1, ч.4 ст.246, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені як в клопотанні слідчого, так і в запереченнях на дане клопотання захисників та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, доводи ретельно перевірялись судом при його розгляді. При цьому, був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисників, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обґрунтувавши їх в оскаржуваному рішенні.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на учасників кримінального провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за один з яких (ч.3 ст.201-1 КК України) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, на думку колегії суддів, свідчать на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування не абстрактних, а конкретних ризиків можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а відповідно неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Крім того слідчим суддею встановлено недобросовісну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 та підтвердження наявності ризику визначеного п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки останній, будучи належним чином повідомлений про розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судові засідання 19.01.2024, 26.01.2024, 30.01.2024, 20.02.2024, 22.02.2024, 26.02.2024 не з`явився. Доказів поважності причин неявки в засідання 26.01.2024, 30.01.2024, 20.02.2024, 26.02.2024 суду не надав. У зв`язку з цим, ухвалою слідчого судді від 26.01.2024 задоволено клопотання прокурора та постановлено здійснити привід підозрюваного ОСОБА_8 у судове засідання 30.01.2024, яка залишена без виконання. Ухвалами слідчого судді від 30.01.2024р. та 26.02.2024р. надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу до слідчого судді для участі в розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею також враховано наявність ризику, що підозрюваний може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) останніх від показів. Зокрема, являючись керівником ТОВ «Діко Україна» та ТОВ «Ековуд-К», підозрюваний ОСОБА_8 може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, у т.ч. із числа фізичних осіб-підприємців, які ще не були допитані в якості свідків у кримінальному провадженні, а також осіб, які безпосередньо можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів також вважає доведений ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки характер та послідовність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , свідчить про незаконні джерела отримання доходів для прожиття.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши усі обставини вказаного кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, про доведеність прокурором та слідчим ризиків зазначених в клопотанні та, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про підозру вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.

За викладених у сукупності обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів визнає безпідставними посилання апелянта, про відсутність підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_8 будь якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_8 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за вироком суду, наявності на даний час беззаперечних процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

При цьому, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, у межах, встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням майнового стану підозрюваного, а також того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому доводи апелянта про непомірно завищений розмір застави є необґрунтованими.

Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.03.2024 включно, з визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :