Справа номер №303/7213/23
Провадження №1-кс/303/530/24
УХВАЛА

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

18 квітня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчого СВ Мукачівського РУП

ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000815, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в :

17 квітня 2024 року слідчий СВ Мукачівського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивує тим, що 18 липня 2023 року, близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , невстановленим досудовим розслідування способом, відчинив автомобіль марки «Volkswgеn Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований по АДРЕСА_1 , після чого впевнившись у відсутності сторонніх осіб та в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи що в Україні введений воєнний стан, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на таємне викрадення чужого манна здійснив крадіжку із бардачку вище вказаного автомобіля грошових коштів у сумі 1100 доларів США, згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 18 липня 2023 року у перерахунку на гривню становить 40 216 гривень.

Таким чином дії ОСОБА_6 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, тобто (крадіжка), поєднана з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 11 квітня 2024 року у вчиненні даного злочину було повідомлено та вручено підозру ОСОБА_6 . Під час допиту підозрюваний, в присутності захисника, свою вину не визнав.

Слідчий зазначив, відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, обрати стосовно ОСОБА_6 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ,особиста порука, застава, домашній арешт, не представляється можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що встановити осіб з оточення підозрюваного які викликають довіру в органу досудового розслідування не має, а тому відносно останнього не представляється обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки, застави, домашній арешт.

Враховуючи також той факт, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дає їй змогу в подальшому уникнути кримінальному переслідуванню, переховуванню від органів досудового розслідування та уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає позбавлення волі.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового слідства та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, розуміючи які наслідки це створює останній може уникнути від притягнення його до кримінальної відповідальності.

Перебуваючи на волі ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді. Зокрема, ОСОБА_6 , може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти потерпілого та свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як наважився на вчинення тяжкого злочину в умовах воєнного стану, аналогічно може вчинити знову кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання просили задоволити, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням обставин вчиненого ним кримінального правопорушення відсутні, тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до завершення строку досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого про необхідність задоволення клопотання, думку підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід прийти до наступного.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Клопотання слідчого, яке надійшло до суду відповідає вимогам КПК України.

12 квітня 2024 року ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, тобто закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Підозрюваний копію клопотання та матеріали, що обґрунтовують його обвинувачення отримав, що стверджується його особистим підписом, з участю захисника.

Надані стороною обвинувачення докази та матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Також, слід зазначити, що 19 липня 2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №40000815 за ознаками кримінального правопорушення перегаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слід зазначити, що матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання міри запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

Мотиви прокурора щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така позиція узгоджується з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, згідно якої тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Одночасно слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні у справі "Харченко проти України" ( у справах "Третьяков проти України" та "Єлоєв проти України") зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

В ході розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, прибуває вчасно за викликом слідчого.

Крім того, доводи сторони обвинувачення що перебуваючи на волі підозрюваний буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органу досудового слідства, незаконно впливати на свідків, потерпілого, чим перешкоджатиме встановленню істини в справі, мають характер припущення, та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Таким чином, відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу надає суду право застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, що відповідає положенням статей 194,195 КПК України.

Так, відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно вимог частини 2 статті 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного, слід врахувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Враховуючи те, що прокурором та слідчим не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що стосовно ОСОБА_6 , слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю.

Керуючись статтями 131,132,182-184,194,196,206,372,395 КПК України слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000815, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_3 ), громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосуванням засобу електронного контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не залишати, в період з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин, місце фактичного проживання - АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали слідчого судді по 16 червня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена в частині застосування запобіжного заходу до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7