Справа № 442/5692/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/943/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 серпня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити. Звільнити умовно-достроково ОСОБА_7 , засудженого вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі №299/180/18 від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник покликається на те, що оскаржене рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які свідчать про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення. Зокрема, зазначає, що Державна установа «Дрогобицька виправна колонія (№40)» долучила до матеріалів справи своє клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 ; згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого загальний бал оцінювання становить 72, що визначає його як такого, що довів своє виправлення. Згідно з ч. 10 розділу ІІ «Складання висновку» Методики після обговорення результатів інформації, наведеної у проєкті висновку, комісією підсумовується загальний бал розділів II-IV та визначається відповідний ступінь виправлення засудженого, а саме: якщо бал варіюється від «0» до «60» включно, то засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 Кримінального кодексу України; якщо бал становить «61» та вище, то засуджений став на шлях виправлення та має бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 Кримінального кодексу України.

Також апелянт звертає увагу на те, що відповідно до характеристики засудженого, він оцінений як такий, що має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Окрім цього, у ОСОБА_7 було три заохочення та жодного стягнення. Він негативно ставиться до вчиненого ним злочину та розкаюється у вчиненому, що підтверджується матеріалами справи. Наведене, на думку захисника, доводить, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_7 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.

Прокурор ОСОБА_8 проти задоволення апеляційних вимог заперечила, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч. 3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання вказаних вище вимог закону дотримано в повній мірі.

Згідно з наданою до клопотання характеристикою, ОСОБА_7 чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини проти власності, тричі до нього судами застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням. Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 квітня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Під час відбуття покарання за цим вироком у ДУ «УВП «(№9)» м. Ужгород засуджений характеризувався посередньо: порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не надавались. З 16 липня 2020 року відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» Львівської області. За час відбування покарання допускав порушення режимних вимог (отримував перекид та зберігав заборонені предмети), за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. За сумлінну поведінку і ставлення до праці три рази заохочувався адміністрацією установи. Працевлаштований на виробництві установи у цеху сушіння деревини. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Засуджений прагне до вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. У 2021 році закінчив Дрогобицький навчальний центр при установі, здобув професію «слюсар-ремонтник». Вину у скоєному злочині визнає. Згідно з протоколом №21 від 26 жовтня 2022 року комісією ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. Позову немає, виконавчі листи в установу не надходили. Засуджений ОСОБА_7 на профілактичному обліку в установі не перебуває.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже останній за час відбування покарання характеризується посередньо: двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, тричі заохочувався адміністрацією установи. При цьому лише одне заохочення ОСОБА_7 отримав за сумлінні поведінку і ставлення до праці, інші два - за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки. Також, як правильно зазначено місцевим судом, з часу отримання ОСОБА_7 крайнього заохочення - 24 серпня 2022 року минув понад рік.

На думку колегії суддів, участь ОСОБА_7 у виховних заходах, які проводяться адміністрацією установи, його навчання та здобуття професії, робота на виробництві установи у цеху сушіння деревини, що були покладені в основу висновку щодо ступеня виправлення засудженого, свідчить про те, що поведінка засудженого зазнає позитивних змін, однак станом на сьогодні підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів вказаний факт, відсутні.

Не є достатньою підставою для скасування оскарженої ухвали та застосування умовно-дострокового звільнення щодо ОСОБА_7 й оцінка його як такого, що має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_7 неодноразово судимий за умисні тяжкі корисливі злочини проти власності. Призначення судами покарання з випробуванням не сприяло виправленню засудженого, тому, враховуючи, що реальне відбуття покарання у місцях позбавлення волі має позитивний вплив на ОСОБА_7 , сприяє його навчанню, розвитку та призвичаєнню до правослухняної поведінки, колегія суддів вважає, що для усталення позитивної динаміки, яка спостерігається в поведінці засудженого, станом на сьогодні йому необхідно перебувати в установі виконання покарань

Інші наведені захисником в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов правильного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог захсиника не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4