Справа № 697/189/24
Провадження № 1-кп/697/106/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гладківщина, Золотоніського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим слідством час, на зупинці громадського транспорту в с. Озерище, Черкаського району, Черкаської області, шляхом знахідки, незаконно придбав бойовий уніфікований підривник дистанційної дії до ручних гранат модернізованих УЗРГМ, який згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/14047-ВТХ від 01.12.2023 відноситься до категорії вибухових пристроїв та один корпус бойової оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, який згідно висновку експерта № КСЕ-19/124-23/14846 від 28.12.2023 у конструктивному поєднанні з уніфікованим підривником УЗРГМ відносяться до категорії боєприпасів та придатні для проведення вибуху.

Придбані таким чином боєприпаси, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, переніс до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , де залишив і таким чином без передбаченого законом дозволу зберігав до 30.11.2023, коли близько 18 год. 00 хв., забравши вказані предмети з будинку, незаконно переніс по АДРЕСА_2 та діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, без передбаченого законом дозволу незаконно збув вказані бойові припаси, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 1000 грн. особі, якій доручено проведення оперативної закупівлі ОСОБА_6 .

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

25.01.2024 між начальником Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, в якій зазначено, що обвинувачений беззастережно визнав свою вину у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та зобов`язався:

- сприяти досудовому розслідуванню кримінального провадження №0000444 від 24.11.2023;

- беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі під час судового розгляду обвинувального акта;

- у разі виявлення інших кримінальних правопорушень, надати інформацію органу досудового розслідування відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про вчинення іншими особами вказаних кримінальних правопорушень.

Сторони погодились на призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Разом з тим, сторони угоди погоджуються на звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Сторони розуміють наслідки ст.ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ст. 389-1 КК України).

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно. Крім цього, стосовно витрат на залучення експерта прокурор просив стягнути їх з обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода підписувалася у його присутності, згода обвинуваченого на укладення угоди про визнання винуватості була добровільною, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, дослідивши її зміст та надані суду матеріали, врахувавши думку сторін, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Умови угоди повністю відповідають вимогам ст. 472 КПК України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд не перевіряє фактичні обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

При призначенні покарання, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки укладення й затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України, вид покарання, та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом не встановлено визначених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину, обране з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором, та призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт у нічний час без застосування електронних засобів контролю. Судом не встановлено порушень обвинуваченим процесуальних обов`язків, наявність ризику його переховування та впливу на свідків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання прокурора, змінивши обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час без застосування електронних засобів контролю.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та угоди про визнання винуватості, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.01.2024 між начальником Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- осколки корпусу бойової оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, рештки підривника УЗРГМ, які передано до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області - знищити;

- грошові кошти в сумі 1000 грн. купюрами номіналом по 500 грн.: ВИ 4737851 та БР 2894631, які передано на зберігання до комірки уповноваженого банку філії AT «Укргазбанк» м. Черкаси - повернути Слідчому управлінню ГУ НП в Черкаській області.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку з проведенням вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/124-23/14047-ВТХ від 01.12.2023 в розмірі 956,00 грн. та у зв`язку з проведенням вибухотехнічної експертизи № КСЕ-19/124-23/14846-ВТХ від 28.12.2023 в розмірі 4 543,68 грн., а всього на загальну суму 5 499,68 грн. (п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень, 68 копійок).

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці - змінити на домашній арешт у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю та заборонити обвинуваченому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 години до 07:00 години ранку наступної доби.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1