Провадження № 1-кп/202/346/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітніх потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представник потерпілих ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001105 від 01 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебувало кримінальне провадження №0001105 від 01 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.155 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що у вересні 2018 року (точної дати не встановлено) у нього виник злочинний умисел направлений на статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, за попередньою домовленістю із батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , приїхав за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходились ОСОБА_9 та його доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 , розуміючи що його дії негативно вплинуть на нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_4 , достовірно володіючи інформацією про вік останньої, знаючи та усвідомлюючи, що вона є малолітньою, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, без застосування фізичного насильства та погроз, у вересні 2018 року (більш точної дати не встановлено), у невстановлений час, в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , вступив у статеві зносини природнім та неприроднім способом з неповнолітньою ОСОБА_4 , в подальшому сплативши ОСОБА_9 за вступ в статеві зносини з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7000 грн.

Крім того, у вересні 2018 року (точної дати не встановлено) у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на статеві зносини з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю із батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , приїхав за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходились батько ОСОБА_9 та його доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Розуміючи що його дії негативно вплинуть на нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_5 , достовірно володіючи інформацією про вік останньої, знаючи та усвідомлюючи, що вона є малолітньою, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, без застосування фізичного насильства та погроз, у вересні 2018 року (більш точної дати не встановлено) у невстановлений час, в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , вступив у статеві зносини природнім та неприроднім способом з малолітньою ОСОБА_5 , в подальшому сплативши ОСОБА_9 за вступ в статеві зносини з ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7000 грн.

Крім того, в жовтні 2018 року (точної дати не встановлено) у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю із батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_9 26.10.2020 перерахував на його банківську карту № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1500 грн., як оплату за проїзд йому та його донькам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з м.Фастів Київської області до готелю «Уют», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

По прибуттю до готелю «Уют» за адресою: м. Краматорськ, вул. Танкістів, 170, ОСОБА_7 поселив ОСОБА_9 та його доньок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в номері під № НОМЕР_2 , а сам поселився в номері під № НОМЕР_3 .

В подальшому, в період часу з 30.10.2018 по 02.11.2018 у невстановлений час, в готелі «Уют» за адресою: АДРЕСА_2 , в номері під № НОМЕР_3 ОСОБА_7 , розуміючи що його дії негативно вплинуть на нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток неповнолітньої ОСОБА_4 , достовірно володіючи інформацією про вік останньої, знаючи та усвідомлюючи, що вона є малолітньою, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, без застосування фізичного насильства та погроз, вступив у статеві зносини природнім способом з неповнолітньою ОСОБА_4 .

Крім того, в жовтні 2018 року (точної дати не встановлено) у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на статеві зносини з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю із батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , 26.10.2020 перерахував на його карту № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1500 грн., як оплату за проїзд йому та його донькам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з м.Фастів Київської області до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

По прибуттю до готелю «Уют» за адресою: м.Краматорськ, вул.Танкістів, 170, ОСОБА_7 поселив ОСОБА_9 та його малолітніх доньок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в номері під № НОМЕР_2 , сам поселився в номері під № НОМЕР_3 .

В подальшому, в період часу з 30.10.2018 по 02.11.2018 у невстановлений час, в готелі «Уют» за адресою: АДРЕСА_2 , в номері під № НОМЕР_3 ОСОБА_7 , розуміючи що його дії негативно вплинуть на нормальний фізичний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_5 , достовірно володіючи інформацією про вік останньої, знаючи та усвідомлюючи, що вона є малолітньою, діючи умисно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, без застосування фізичного насильства та погроз, вступив у статеві зносини природнім та неприроднім способом з малолітньою ОСОБА_5 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 155 КК України дії сексуального характеру з особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, вчинені повнолітньою особою.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року №8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість Краматорським міським судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальну підсудність судових справ, які були підсудні вищезазначеному суду визначено за Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська.

15 вересня 2023 року вищезазначене кримінальне провадження №0001105 від 01 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.155 КК України надійшло до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Ухвалою від 15 вересня 2023 року по вищезазначеному кримінальному провадженню призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. В обґрунтування клопотання зазначив, що інкриміновані ОСОБА_7 злочини за ч.1 ст.155 КК України, відповідно до вимог ч.4 ст.12 КК України, на даний час відноситься до нетяжких злочинів, а в редакції статті 155 КК України (станом на момент вчинення кримінальних правопорушень (вересень 2018 та у період часу з 30.10.2018 по 02.11.2018) до злочинів середньої тяжкості. Вчинені обвинуваченим злочини, відповідно до вимог ч.5 ст.49 КК України, не відносяться до злочинів, давність по яким судом не застосовується.Кримінальні правопорушення, що передбачені ч.1 ст.155 КК України, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_7 , згідно обвинувального акту, було вчинено у вересні 2018 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) та в період часу з 30.10.2018 по 02.11.2018 (у невстановлений досудовим розслідуванням час).

ОСОБА_7 раніше не судимий, вперше вчинив нетяжкі злочини (на момент вчинення злочини середньої тяжкості). Крім цього, ані під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, ані під час судового розгляду в іншому складі суду, ОСОБА_7 жодного разу не ухилявся від досудового розслідування та суду, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та реєстром матеріалів досудового розслідування, який долучено до обвинувального акту.

За приписами п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції статті станом на 14.11.2023) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Аналогічно, за приписами п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції статті станом на 2018 рік) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Частина 6 статті 49 КК України (в редакції станом на день подання клопотання), відповідно до якої кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.155 КК України, відносяться до кримінальних правопорушень, уразі вчинення яких відлік строку давності розпочинає обчислюватися з дня, коли потерпіла від злочину особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття, не може бути застосована ОСОБА_7 , оскільки такі зміни відбулися лише у 2021 році та погіршують становище обвинуваченого.

Враховуючи те, що станом на день подання клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності сплив п`ятирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності та письмову згоду обвинуваченого на таке звільнення, захисник зазначає про обов`язок судузвільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений клопотання свого захисника підтримав у повному обсязі та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Також зазначив, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України йому роз`яснені. При цьому обвинувачений наполягав на необхідності звільнення його від кримінальної відповідальності та розуміє, що це є нереабілітуючою обставиною та в разі свого бажання доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, він мав би завершити розгляд кримінального провадження по суті для ухвалення відповідного вироку.

Прокурор у задоволенні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності просив відмовити, зазначивши, що строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.155 КК України не закінчився, оскільки відповідно до ч.6 ст.49 КК України у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.155 КПК України стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків, визначених частинами першою і другою цієї статті, розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття. Внесені у ст.49 КК України зміни, що стосуються збільшення строку притягнення до кримінальної відповідальності, прокурор вважає такими, що не погіршує становище обвинуваченого, оскільки такі зміни не посилюють кримінальну відповідальність а лише впливають на права та інтереси потерпілих з метою їх захисту.

Прокурор також зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування з 28.07.2021 по 03.08.2021 було зупинено через те, що ОСОБА_7 захворів на тяжку хворобу, у зв`язку із чим здійснював лікування в період з 15 липня по 03 серпня 2021 року. Крім того прокурор вказує на те, що у вказаному провадженні судовий розгляд не здійснювався з 29 березня 2022 року по 09 жовтня 2023 року через неможливість функціонування Краматорського міського суду Донецької області та тривалий процес передачі матеріалів вказаного провадження до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська. Закриття кримінального провадження за строками давності, у якому судовий розгляд не здійснювався через неявку сторін захисту а також через неможливість функціонування суду, суперечитиме загальним засадам кримінального провадження та інтересам малолітніх осіб, потерпілих від статевих злочинів.

Представник неповнолітніх потерпілих підтримала позицію прокурора.

Вислухавши позиції сторін, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 284 КПКпередбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження. Всі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючи, що пов`язані з констатацією факту того, що обвинувачений не вчинив злочин, та не реабілітуючи, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину.

Згода особи на закриття справи за нереабілітуючими підставами це необхідна передумова звільнення її від кримінальної відповідальності в такому порядку, а саме шляхом винесення судом ухвали про закриття кримінального провадження.

Зокрема, до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження, належить звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до пункту два вищезазначеної статті перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч.4 ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч.1 ст.155 КК України, вчинення повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій, іншого органу чи частини тіла або будь-якого предмета, - караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, тобто відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 від досудового слідства та суду не ухилявся. Строк досудового розслідування зупинявся один раз на 7 днів з 28.07.2021 по 03.08.2021 через хворобу ОСОБА_7 . До кримінальної відповідальності протягом строків давності, обвинувачений не притягувався, і таким чином судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3ст.49 КК України.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Інкриміновані ОСОБА_7 кримінальні правопорушення вчинені у вересні та у період часу з 30 жовтня по 02 листопада 2018 року.

Таким чином, на час розгляду клопотання сторони захисту минуло більш п`яти років з дня їх вчинення.

Враховуючи згоду обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, суд приходить до висновку про задоволення клопотання захисника обвинуваченого та необхідності звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд не погоджується з позицію прокурора та представника потерпілих про неможливість закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з огляду на наступне.

Заперечення прокурора та представника неповнолітніх потерпілих полягає у тому, що ч.6 ст.49 КК України передбачено, що у разі вчинення кримінального правопорушення, у тому числі, передбаченого ст.155 КК України стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, обчислення п`ятирічного строку притягнення до кримінальної відповідальності розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття.

Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 та досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 а потерпіла ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , та досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8 , на думку прокурора та представника неповнолітніх потерпілих, початок строку перебігу давності повинен обчислюватись саме з 02 вересня 2022 року відносно потерпілої ОСОБА_10 та з 18 грудня 2023 року відносно потерпілої ОСОБА_5 .

Разом із цим стаття 49 КК Українидоповнена частиною 6 відповідно доЗакону України № 1256-IX від 18.02.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо імплементації Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (Ланцаротської конвенції)»

В частині застосування ч.6ст. 49 КК Україниз посиланням наст.5 КК Українищодо застосування Закону який погіршує становище обвинуваченого, прокурор та представник потерпілих вважають, що доповнена норма не погіршує становище обвинуваченого, а стосується лише прав малолітніх та неповнолітніх потерпілих.

Питання дії у часі закону про кримінальну відповідальність врегульоване ст.ст.4,5 КК України, та в залежності від напряму дії нормативно-правових актів у часі (в т.ч. й закону про кримінальну відповідальність), визначаються як пряма, зворотна або переживаюча.

Пряма дія означає, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма поширюється на факти й правовідносини, що виникли та/або існують після набрання ним чинності.

Зворотна дія у часі полягає в тому, що новий нормативно-правовий акт або нова правова норма застосовується до фактів та правовідносин, які існували до набрання цим актом (нормою) чинності.

Переживаюча дія означає, що правова норма продовжує свою дію після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини.

Частиною 2статті 4 КК Українивстановлено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, і за загальним правилом має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності.

Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі, визначається відповідною низкою умов, як то:закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння;закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Такий закон має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Відповідно до ч.4ст.5 КК Україниякщо після вчинення особою діяння, передбаченогоКК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Нормист.5 КК Українинерозривно пов`язані з положеннямист.4 цього Кодексув залежності від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи.

У статті58 Конституції Українинаголошується, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у будь-якому випадку не допускається, якщо закон про кримінальну відповідальність встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, що прямо зазначається в ч.2ст.5 КК України. Про цю ж недопустимість зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, який встановлював злочинність діяння, посилював кримінальну відповідальність або іншим чином погіршував становище особи, йдеться в ч.4ст.5 КК України.

Таким чином, ч.6 стаття 49 КК України до обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути застосована, оскільки її положення погіршують положення обвинуваченого.

З приводу посилання прокурора на тривалий термін передачі вищезазначеного кримінального провадження з Краматорського міського суду Донецької області до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, суд зазначає, що дана обставина не зупиняє строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, оскільки така підстава зупинення відсутня в КПК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 підлягає закриттю у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності, цивільний позов ОСОБА_6 , поданий в інтересах неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду. Одночасно суд роз`яснює потерпілій стороні право пред`явити даний позов у порядку цивільного судочинства.

Питання про долю речових доказів судом не вирішується, оскільки вони суду не надавались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 285, 286, 288 КПК України, ст.49 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001105 від 01 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 , поданий в інтересах неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Повний текс ухвали буде оголошений о 16 год.00 хв. 17 січня 2024 року.

Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1