ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11171/23

Номер провадження 1-кп/495/713/2023

16 жовтня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 13 жовтня 2023 у кримінальному провадженні, яке внесене 14 серпня 2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000394, від 24.09.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, раніше судимого:

-24 грудня 1996 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2,3 ст. 140 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 14 вересня 1998 року згідно постаоови Київського районного суду міста Одеси на підставі ст. 4 Закону України " Про амністію"від 24 липня 1998 року,

-15грудня 1999 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 143 ч.3 ст. 140 ,42 КК Українидо 4-х років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,звільнився 24 лютого 2004 року по відбуттю міри покарання,

-07 грудня 2009 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст. 309 КК україни до 2-х років позбавлення волі,на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 2 роки,

-20 травня 2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст. 186 КК України до 2-х років позбавлення волі,на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 2 роки,

-29 січня 2014 року Білгород-ДНістровським міськрайонним судом Одеської області за 2 ст. 185,71 КК України до 2-х років 2-х місяців позбавлення волі, звільнився 28 квітня 2015 року по відбуттю міри покарання,

-29 липня 2016 року Білгород-Дністровськи міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки ,на підставі ст. 75 КК України звільнено з іспитовим строком 2 роки,

-20 грудня 2017 року Білгород-Дністровськи міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяців позбавлення волі,на підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднана невідбута міра покарання згідно вироку Білгород-Дністровськи міськрайонним судом Одеської області від 29 липня 2016 року та остаточно визначено покарання у вигляді 4-х років 6 місяців позбавлення волі,

-21 червня 2018 року Білгород-Дністровськи міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,звільнився 17.09.2021 року з Одеської виправної колонії №14 на підставі ухвали Маліновського районного суду міста Одеса від 05 липня 2021 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 11 днів,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження :

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області- ОСОБА_4

обвинувачений- ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілий - ОСОБА_6

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

23 вересня 2023 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, на території багатоквартирного домоволодіння АДРЕСА_2 , між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 , на грунті особистих неприязних відносин розпочалася словесна перепалка, у ході якої в обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 ,обвинувачений ОСОБА_3 правою рукою завдав один удар вимахом кухонним ножем в область передньої поверхні живота потерпілого ОСОБА_6 .

У подальшому,обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, правою рукою завдав вимахом кухонним ножем другий удар в область лівої пахвової ділянки потерпілого ОСОБА_6 .

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 , завдав потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді двох різаних ран в області передньої поверхні живота і лівої пахвової ділянки, які, відповідно до п.п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

13 жовтня 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у якому міститься клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 від 13 жовтня 2023року , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- заяву потерпілого ОСОБА_6 про відсутність заперечень відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 302 КПК України, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку за обвинуваченням ОСОБА_3 .

- матеріали досудового розслідування.

Відповідно до наданих матеріалів кримнального провадження , на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд уважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про судоустрій та статус суддів суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 23 вересня 2023 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, на території багатоквартирного домоволодіння АДРЕСА_2 , між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 , на грунті особистих неприязних відносин розпочалася словесна перепалка, у ході якої в ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 ,обвинувачений ОСОБА_3 правою рукою завдав один удар вимахом кухонним ножем в область передньої поверхні живота потерпілого ОСОБА_6 .

У подальшому,обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, правою рукою завдав вимахом кухонним ножем другий удар в область лівої пахвової ділянки потерпілого ОСОБА_6 .

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 , завдав потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді двох різаних ран в області передньої поверхні живота і лівої пахвової ділянки, які, відповідно до п.п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 , ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме : умисне заподіяння легкого тілесного ушодження,що спричинило короткочасний розлад здоров*я.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 , установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює,раніше був неодноразово засуджений , тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком 6 місяців.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати, після набуття вироком законної чинності змінити на тримання під вартою,направив його в місця відбування кримінального покарання у вигляді арешту через Державну установу " Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1