н/п 1-кс/953/8163/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , депутатом не являється, неодруженого, раніше несудимого, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває,

у кримінальному провадженні № 0001258 від 12.05.2022,

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

1. Зміст поданого клопотання

Клопотання обґрунтовано тим, що у громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, будучи прихильником антиукраїнської політики російської федерації та ідеологом створення псевдодержавного утворення «Харківська Народна Республіка», у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше 24.02.2022, виник злочинний умисел, направлений на вчинення дій з метою зміни меж території, державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічних закликах та розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення таких дій, які поєднані з розпалюванням національної ворожнечі.

Так, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, починаючи з 24.02.2022, використовуючи свій телеграм канал із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (t.me/SPOI24), який є публічним та створений 15.02.2022, в якому ОСОБА_7 є власником (підписаний як « ОСОБА_9 »), розпочав поширювати матеріали та публічні заклики у вигляді особистих відеозвернень та публікації матеріалів до вчинення дій з метою зміни меж території, державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічних закликах та розповсюдженні матеріалів із закликами до вчинення таких дій, які поєднані з розпалюванням національної ворожнечі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , вважаючи себе «возрадителем Слобожанского Казачьего Войська», у період з 24.02.2022 по 19.09.2022, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи території держави-агресора Російської Федерації, а також тимчасово окупованій території Харківської області, у тому числі на території с. Білий Колодязь Чугуївського району Харківської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, вів свій телеграм канал «Союз поддержки и развития общественных стратегических инициатив» у якому здійснив публічні заклики та розповсюдження матеріалів із закликами до підтримки створення та проголошення псевдоутворення із назвою «Харківська Народна Республіка», закликав приєднуватись до його команди однодумців, публікував антиукраїнські інформаційні матеріали, які містять заклики до зміни меж території, державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які поєднані з розпалюванням національної ворожнечі, а також проводив різного роду зустрічі (сбори) на території російської федерації та окупованих територіях Харківської області.

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 , у невстановлений період часу, але не пізніше 20.03.2022, виник злочинний умисел, направлений на виготовлення та поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію з боку Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, починаючи з 20.03.2022, використовуючи свій телеграм канал із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), який є публічним та створений 15.02.2022, в якому ОСОБА_7 є власником (підписаний як « ОСОБА_9 »), розпочав поширювати матеріали та публічні заклики у вигляді особистих відеозвернень та публікації матеріалів щодо виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію з боку Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , у період з 20.03.2022 по 19.09.2023, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи території держави-агресора рф та тимчасово окупованій території Харківської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), діючи умисно, виготовляв та поширював у своєму телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » матеріали, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію з боку російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Згідно висновку експертів від 26.10.2022, №22078/22284/23986-24054/24213-24261, за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи матеріалів публікацій в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », а також публічних звернень ОСОБА_7 у вигляді відеозаписів, встановлено, що у публікаціях наданих на дослідження, містяться публічні заклики до вчинення дій з метою зміни меж території, державного кордону України та на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які поєднані з розпалюванням національної ворожнечі, а також виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації.

15.12.2022, було складено та підписано слідчим і прокурором повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 110 та ч. 2 ст. 436-2 КК України.

В подальшому з метою вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110 та ч. 2 ст. 436-2 КК України та допиту в якості підозрюваного, у передбачений КПК України спосіб здійснено виклик на 19, 20 та 21 грудня 2022 року на 10 годину 00 хвилин, а також на 22,23 та 24 грудня 2022 року, для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших необхідних слідчих дій, а також розміщено повістки про виклик та повідомлення про підозру шляхом публікації у засобі масової інформації загальнодержавної сфери - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 15.12.2022 за № 265 (7386) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» - публікація від 21.12.2022.

Жодного разу на вищевказані виклики ОСОБА_7 у призначений час та місце не з`явився, про неможливість та поважні причини неприбуття орган досудового розслідування не повідомив.

21.12.2022 (дата публікації на сайті ГПУ), з дотриманням вимог ст. ст. 40, 36, 276-278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Таким чином 21.12.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного.

24.12.2022 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук, а кримінальне провадження - зупинено. Здійснення розшуку підозрюваного доручено ГВ ЗНД УСБУ в Харківській області.

05.10.2023 кримінальне провадження було відновлено та складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 110 та ч. 2 ст. 436-2 та ч.3 ст.436-2 КК України.

В подальшому з метою вручення ОСОБА_7 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, та допиту в якості підозрюваного, у передбачений КПК України спосіб здійснено виклик останнього на 14, 15 та 16 жовтня 2023 року на 10 годину 00 хвилин, для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших необхідних слідчих дій. Таким чином, було розміщено повістки про виклик та повідомлення про підозру шляхом публікації у засобі масової інформації загальнодержавної сфери - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 10.10.2023 за № 203 (7601) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» - публікація від 06.10.2023.

Жодного разу на вищевказані виклики ОСОБА_7 у призначений час та місце не з`явився, про неможливість та поважні причини неприбуття орган досудового розслідування не повідомив.

Враховуючи вищевикладене 10.10.2023 (дата публікації на сайті газети «Урядовий кур`єр»), з дотриманням вимог ст. ст. 40, 36, 276-278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 , ч. 2 ст. 436-2 та ч.3 ст.436-2 КК України.

За наведених вище обставин, слідчий просить задовольнити клопотання.

2. Позиція учасників у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Тобто, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, слідчому судді необхідно перевірити: (1) набуття особою статусу підозрюваного; (2) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; (3) наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; (4) наявність достатніх підстав вважати, що особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошена у міжнародний розшук.

3.2. Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136 КПК України, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва (ч.ч. 6, 7 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру в день його складення, однак, якщо це зробити неможливо, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) у тому числі шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у разі, якщо існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що 21.12.2022 (дата публікації на сайті ГПУ), з дотриманням вимог ст. ст. 40, 36, 276-278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Таким чином 21.12.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного.

24.12.2022 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук, а кримінальне провадження - зупинено. Здійснення розшуку підозрюваного доручено ГВ ЗНД УСБУ в Харківській області.

05.10.2023 кримінальне провадження було відновлено та складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 110 та ч. 2 ст. 436-2 та ч.3 ст.436-2 КК України.

В подальшому з метою вручення ОСОБА_7 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, та допиту в якості підозрюваного, у передбачений КПК України спосіб здійснено виклик останнього на 14, 15 та 16 жовтня 2023 року на 10 годину 00 хвилин, для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших необхідних слідчих дій. Таким чином, було розміщено повістки про виклик та повідомлення про підозру шляхом публікації у засобі масової інформації загальнодержавної сфери - газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 10.10.2023 за № 203 (7601) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» - публікація від 06.10.2023.

Жодного разу на вищевказані виклики ОСОБА_7 у призначений час та місце не з`явився, про неможливість та поважні причини неприбуття орган досудового розслідування не повідомив.

Враховуючи вищевикладене 10.10.2023 (дата публікації на сайті газети «Урядовий кур`єр»), з дотриманням вимог ст. ст. 40, 36, 276-278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 , ч. 2 ст. 436-2 та ч.3 ст.436-2 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, а також положень ч. 8 ст. 135 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування дотримані вимоги КПК України та вжито усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

При цьому, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна дійти до висновку, що дотримання прав особи при врученні складеного повідомлення про підозру, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено слідчим та підтверджується матеріалами клопотання.

Крім того, КПК України не передбачає обов`язку і права слідчого відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі. В свою чергу, органом досудового розслідування вчинено всі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Таким чином 21.12.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК України, підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, копіями наступних документів: протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідками: ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; актом огляду від 26.05.2022; протоколом огляду електронної сторінки від 25.08.2022; протоколом додаткового огляду електронної сторінки від 27.09.2022; висновком експертів від 26.10.2022, №22078/22284/23986-24054/24213-24261.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміновані йому злочини, передбачені ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_7 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_7 конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_7 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого від 24.12.2022 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук, а кримінальне провадження - зупинено. Здійснення розшуку підозрюваного доручено ГВ ЗНД УСБУ в Харківській області.

Враховуючи встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

3.4.2. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується

Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що тимчасова окупація території України, де ОСОБА_7 можливо здійснює протиправну діяльність, дає йому можливість продовжувати здійснювати злочинну діяльність, а також поведінка підозрюваного, який своїми діями підтримує окупаційну політику РФ, щодо територій незалежної України.

3.5. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Аналіз положень ч. 6 ст. 193 КПК України дає підстави зробити висновок, що у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя, суд за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, може обрати лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Отже, встановлена цією нормою процедура обрання запобіжного заходу не передбачає можливості вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу передбачена лише під час розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який і обирається з тією метою, аби затримати особу (підозрюваного), яка, зокрема, переховується від органу досудового розслідування та суду та оголошена у міжнародний розшук, та доставити її до місця кримінального провадження для вирішення питання щодо застосування відносно неї обмежувальних заходів (тримання під вартою/домашній арешт/застава/особиста порука/особисте зобов`язання).

3.6. Наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Аналіз положень частини 6 статті 193 КПК України дає підстави зробити висновок, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч. 1 ст. 197 КПК України (шістдесят днів).

Зверненням до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII Російську Федерацію визнано країною-агресором.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Так, винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 у справі № 953/10017/23 задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_5 та надано дозвіл на здійснення відносно ОСОБА_7 спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

3.7. Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням наведених обставин злочинів та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний виїхав та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, підозрюваного оголошено у розшук, то слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за його відсутності та підстав для задоволення клопотання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 9, статтями 177, 183, 184, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_5 , - задовольнити.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110, ч. 2 ст. 436-2 та ч. 3 ст.436-2 КК України у кримінальному провадженні № 0001258 від 12.05.2022, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.10.2023.

Слідчий суддя - ОСОБА_1