Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/79/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2024 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000509 від 16.06.2023 року стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Андрусівка Світловодського району Кіровоградської області, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

визнано винуватою та засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну роботу.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі з доповненням потерпіла ОСОБА_9 не оспорюючи встановлених судом обставин цієї справи, кваліфікацію дій та правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, просить скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд або призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання, без застосування ст. 75 КК України.

Свої вимоги ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що суд при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК), а саме безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_7 на думку потерпілої ОСОБА_9 у вчиненому не розкаялась, не сприяла слідству та завдані матеріальні збитки добровільно не відшкодувала.

ОСОБА_9 вважає, що наведені обставини не були враховані судом першої інстанції, що вплинуло на його законність та обґрунтованість оскаржуваного нею вироку.

У апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 також зазначає про те, що вона не приймала участь в судовому засіданні, оскільки не була своєчасно та належним чином повідомлена про судовий розгляд, що призвело до порушення її прав та законних інтересів, у тому числі щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному процесі до обвинуваченої ОСОБА_7 про відшкодування збитків.

У запереченнях захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить відмовити потерпілій ОСОБА_9 у задоволенні апеляційної скарги, вказуючи на безпідставність доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Зокрема зазначає, про те, ОСОБА_7 повністю визнала свою вину, у вчиненому розкаялась, готова частинами відшкодувати завдану потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану при слідуючих обставинах.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого відповідно до Указів Президента України продовжено до цього часу.

Так, 25 квітня 2023 року, у обідній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , в якій вона мешкала на підставі усної домовленості з власницею ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що її злочинні дії нікому не помітні, з корисливих мотивів, підшукала та шляхом вільного доступу, таємно викрала перфоратор марки «PROCRAFT», моделі «BH 1400 DFR».

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла, викраденим у ОСОБА_9 майном розпорядилася на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на суму 2554 грн. 80 коп.

Крім того, 26 квітня 2023 року, у ранковий час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , в якій вона мешкала на підставі усної домовленості з власницею ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що її злочинні дії нікому не помітні, з корисливих мотивів, підшукала та шляхом вільного доступу, таємно повторно викрала пилосос марки «PRIME TECHINICS», моделі «PVC 2089 CW», кутову шліфувальну машину марки «PROCRAFT» моделі «PW-1100E», мережевий шуруповерт марки «PROCRAFT», моделі «PB 1200», дриль ударну марки «FORTE» моделі «ID 1100 VR».

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла, викраденим у у ОСОБА_9 майном розпорядилася на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 7019 грн. 35 коп.

Крім того, 28 квітня 2023 року, у ранковий час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 ,, в якій вона мешкала на підставі усної домовленості з власницею ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що її злочинні дії нікому не помітні, з корисливих мотивів, підшукала та шляхом вільного доступу, таємно повторно викрала обігрівач марки «Teploceramic», моделі «TCM RA 750».

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 4658 грн. 87 коп.

Потерпіла ОСОБА_9 будучі своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, в доповненнях до апеляційної скарги зазначила про те, що апеляційну скаргу підтримує повністю, просить суд її задовольнити.

При таких обставинах, колегія суддів з урахуванням думки інших учасників судового процесу вважає, що неявка ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не є перешкодою для апеляційного розгляду (ч.4 ст.405 КПК України)

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинувачену ОСОБА_7 , її захисника-адвоката ОСОБА_8 , а також думку прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, в апеляційній скарзі потерпілою не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , як і на правильність кваліфікації її дій за ч.4 ст. 185 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яка умисно, з корисливих мотивів, таємно, повторно в період воєнного стану заволоділа майном потерпілої ОСОБА_9 вартістю 14 233 грн. 02 коп.

Як пояснила обвинувачена ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду, у зв`язку з відсутністю коштів на медичне обстеження молодшого сина, вона вирішила взяти з квартири інструменти, здати їх у ломбард, а потім коли будуть гроші викупити речі.

Розуміє, що поступила неправильно, вчинила крадіжку, свою вину визнає повністю, у вчиненому розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладених у вироку суду не оспорює, пояснила, що вибачилась перед потерпілою, готова частинами відшкодовувати завдану потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, працює, виховує двох малолітніх дітей.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що відповідно до вимог ст. 60 та 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який відносяться до категорії тяжких злочинів, її особу, яка за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_7 покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_7 покарання судом не встановлені.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Положеннями ст. 65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання. Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 75 КК України, якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» регламентовано, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Фактичні обставини цієї справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_7 , під час досудового слідства та судового розгляду свою вину визнала повністю, розкаялася, розказала як і при яких обставинах вона заволоділа майном потерпілої ОСОБА_9 , тим самим активно сприяла розкриттю даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває.

Під час судового розгляду справи попросила у потерпілої ОСОБА_9 вибачення, жалкує що так сталось, зазначає, що вчинила кримінальне правопорушення внаслідок тяжкого матеріального стану, оскільки сину необхідна була операція по корекції зору.

Згідно висновку органу з питань пробації, виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі, ОСОБА_7 не становить небезпеку для суспільства в т.ч. для окремих осіб.

Окрім того, під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 зазначила, що готова відшкодувати завдану потерпілій ОСОБА_9 матеріальну та моральну шкоду злочином, однак остання не йде на контакт з нею.

При таких обставинах, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, у вчиненому щиро розкаялася, активно сприяла слідству у розкритті злочину, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання, а також має на утриманні двох малолітніх дітей, тобто міцні соціальні зв`язки, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 , як особа не представляє суспільну небезпеку для оточуючих, що її виправлення та перевиховання можливе і без ізоляції її від суспільства.

За своїм видом і розміром призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є справедливим, необхідним та достатнім для її перевиховання, попередження вчинення нею, а так само іншими особами, аналогічних кримінальних правопорушень, відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Доводи потерпілої ОСОБА_9 про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та її особі, колегія суддів вважає безпідставними і такими, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час апеляційного розгляду.

Так, згідно довідок наданих КНП «Світловодська ЦРЛ» від 18 вересня 2023 року, ОСОБА_7 не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. (а.п. 35-36).

Як вбачається з журналу судового засідання від 25 вересня 2023 року прокурор в судових дебатах просив призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк та звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Окрім того, згідно наявних в матеріалах кримінального провадження копій свідоцтв про народження, обвинувачена ОСОБА_7 на утриманні має двох неповнолітніх дітей 2007 та 2013 року народження (а.п.43-44)

Наведені обставини істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що в сукупності з її характеризуючими даними, наявністю пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дають суду право призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнивши її від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком.

Стосовно доводів потерпілої ОСОБА_9 про не врахування обтяжуючих обставин при призначенні покарання, колегія суддів зазначає, що оскільки ч.4 ст.185 КК України передбачає покарання за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, то врахування цих обставин як обтяжуючих кримінальним законом не передбачено.

Окрім того, як вбачається з заяви потерпілої ОСОБА_9 , яка міститься в матеріалах кримінального провадження, вона просить підготовче судове засідання та судовий розгляд проводити без її участі та не заперечувала проти застосування ч.3 ст.349 КПК України (а.п.21)

На спростування доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 щодо порушення її прав та законних інтересів, то колегія суддів зазначає, що при бажанні ОСОБА_9 могла і мала право пред`явити цивільний позов про відшкодування завданої злочином шкоди до початку судового розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Отже, на стадії апеляційного оскарження вироку позов про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, особа має право пред`явити окремо в порядку цивільного судочинства, і вже після того, як суд апеляційної інстанції розгляне справу (тобто після вступу вироку в законну силу)

Колегія суддів переконалась у щирості, активності та дієвості розкаяння обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненому, а доводи потерпілої ОСОБА_9 вважає суб`єктивними та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, а також позицію потерпілої ОСОБА_9 , підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 та скасування законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 з доповненнями - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2023 року в кримінальному провадженні № 0000509 від 16.06.2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4