Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/696/23, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2023.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та задоволено клопотання прокурора й продовжено строк тримання під вартою, до 11.01.2024 з визначенням розміру застави, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Доробратово Іршавського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, адвоката, мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 04.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, знаходиться в провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

13.11.2023 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , яке мотивовано тим, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Останній може переховуватися від суду, оскільки усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів, має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватися на території України. Крім того, може незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства, або шляхом підкупу, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що

-2-

утруднить встановлення дійсних обставин по справі. Під час досудового розслідування до свідка ОСОБА_10 були застосовані заходи безпеки у зв`язку з його побоюванням про наявність загрози заподіяння шкоди з боку ОСОБА_6 його здоров`ю, здоров`ю членів його сім`ї у вигляді залякування, умовляння та побиття, а також вчинення протиправного тиску і на батька свідка ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , який звертався з відповідною заявою до правоохоронних органів. Крім того, існують ризики знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є адвокатом і має тісні зв`язки з органами державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронними та іншими органами, через керівників яких може вчиняти тиск на потерпілу, експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість вчиняти корисливі правопорушення, може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, враховуючи, що на даний час судами області розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням групи осіб, у тому числі ОСОБА_6 у вчинення ним аналогічних кримінальних правопорушень. Також прокурор вважав за доцільне визначити ОСОБА_6 як альтернативу розмір застави у межах, визначених ст. 182 КПК України, а саме: 1780 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 заявили клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт та задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказав, що судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні не розпочато, ухвала суду про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою втрачає силу 24.11.2023, а визначені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики продовжують існувати. Тому, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а стороною захисту такі не спростовані, у зв`язку з чим щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 1780 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та у разі внесення застави поклав на обвинуваченого передбачені ст. 194 КПК України обов`язки, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду від 13.11.2023 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати та обрати щодо останнього більш м`який запобіжний захід - домашній арешт. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на порушення судом першої інстанції процедури проведення підготовчого судового засідання, оскільки суд одразу перейшов до розгляду та вирішення клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, яке не мав права розглядати, не розглянувши спочатку подане стороною захисту клопотання про повернення прокурору обвинувального акту. Також суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, оскільки під час підготовчого судового

-3-

засідання, суд за клопотання учасників судового розгляду має право тільки обрати, змінити або скасувати запобіжні заходу, а не продовжувати. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.06.2023, яке не взято до уваги, спірну земельну ділянку повернуто власнику ОСОБА_12 , а тому в даному кримінальному провадженні відсутня заподіяна шкода, тому визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави 1780 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необґрунтованим та підтверджує зацікавленість й упередженість судді.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду від 13.11.2023 скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або визначити помірний розмір застави, передбачений ч. 3 ст. 182 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції, оминаючи вимог ст. 314 КПК України, залишивши поза увагою клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, одразу перейшов до розгляду та вирішення клопотання про продовження строків тримання під вартою. Вважає ухвалу суду незаконною і необґрунтованою. Прокурор не навів жодних конкретних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому просив визначити розмір застави в непомірному розмірі, який нічим не передбачений. У даному кримінальному провадженні відсутня матеріальна шкода, яка б зумовлювала визначення застави в непомірному розмірі. Також вважає, що поза увагою суду залишились і дані про його особу, оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні хворих батьків, один з яких є інвалідом ІІ групи, який потребує постійного догляду й опіки, крім того, обвинувальний акт вже надійшов на розгляд до суду, всі свідки допитані, а тому тиск на них не буде здійснюватись.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, промову прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

За приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти, передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні,

-4-

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, продовжити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу .

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Зі змісту ст. 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають

-5-

завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_6 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати та не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, натомість обвинуваченим та його захисником даних, які б свідчили про відсутність цих ризиків, не надано.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом об`єктивно враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким , враховуючи обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що судове провадження не розпочато, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на учасників в цьому кримінальному провадженні, вчиняти спроби знищення, приховування або спотворення будь-якої речі чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу ризики не зменшилися і не відпали та виправдовують подальше тримання його під вартою.

При цьому судом першої інстанції вірно констатовано, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих йому діянь, а також тяжкості можливого покарання, натомість обставин, які б свідчили про те, що обраний ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, - не встановлено й сторонами не доведено, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення визначеного строку дії запобіжного заходу про тримання ОСОБА_6 під вартою. Такий висновок апеляційний суд вважає належним чином вмотивованим, а викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

-6-

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою є занадто суворим та не виправданим жодним аргументом сторони обвинувачення, а також про те, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків не підтверджується об`єктивними, належними та допустимими доказами, а доводи сторони обвинувачення є тільки припущеннями, і при цьому, прокурором не наведено жодної переконливої обставини, яка б унеможливлювала застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, апеляційні скарги як обвинуваченого, так і його захисника не містять. Натомість фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, додатково свідчать про його суспільну небезпечність, а також можливе покарання, яке очікує особу, в разі доведення її вини у вчиненні даних кримінальних правопорушень, кількість доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовує доводи апеляційних скарг про необґрунтоване продовження застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника й обвинуваченого про те, що суд не розглянувши клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурора, перейшов до розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, то колегія суддів наголошує на тому, що предметом апеляційного перегляду є ухвала суду від 13.11.2023, а тому наведені обвинуваченим й захисником обставини щодо порушення процедури підготовчого судового засідання, не є предметом даного апеляційного розгляду, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості перевірити будь-які доводи сторони захисту в цій частині.

Доводи про відсутність намірів порушувати процесуальні обов`язки, колегія суддів відхиляє, оскільки ці обставини не можуть слугувати стримуючим фактором та не спростовують заявлених ризиків та свідчить про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він має хронічні захворювання, апеляційний суд також не бере до уваги, визнаючи їх такими, що не впливають на висновки суду про необхідність продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, зокрема, наявність міцних соціальних зв`язків, цивільної дружини, неповнолітніх утриманців, а також наявність на утримані осіб похилого віку, зокрема, хворої матері та батька - інваліда ІІ групи, які потребують догляду та сторонньої допомоги, відсутність в кримінальному провадженні матеріальних збитків, не дають підстав для скасування ухвали суду й застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів. Не вказала сторона захисту і на обставини, які б перешкоджали чи унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою.

З огляду на викладене доводи апеляційних скарги обвинуваченого та його захисника-адвоката ОСОБА_8 про відсутність підстав для продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, задоволенню не підлягають і такі відхиляються.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 у цій частині є безпідставними.

-7-

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 про допущення судом порушення вимог ч. 3 ст. 315 КПК України та твердження, що під час підготовчого судового засідання, суд за клопотання учасників судового розгляду має право тільки обрати, змінити або скасувати запобіжні заходу, а не продовжувати, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі суперечать змісту ч. 3 ст. 315 КПК України, чинна редакція якої передбачає, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Окрім того, всупереч доводів апеляційних скарг, визначений слідчим суддею обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про його особу, обставинами кримінальних правопорушень, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , обставини їх вчинення, розмір заподіяної шкоди, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується із висновками суду про визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави в розмірі саме 1780 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про неправильність земельно-оціночної експертизи № Е-08/2023 від 30.05.2023, через невірне визначення вартості земельної ділянки, оскільки вартість об`єкту нерухомого майна згідно договору купівлі-продажу від 23.08.2022 становить 78000 грн, не підлягають задоволенню, оскільки обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій, доведеність його вини, питання допустимості доказів, тощо потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті та не є предметом оцінки суду при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Твердження про необ`єктивність й упередженість суду, які вплинули на розмір визначеної судом застави, є лише припущеннями сторони захисту, оскільки жодних доказів про вчинення судом дій, які б підтверджували вказані обставини стороною захисту не надано і такі не були предметом судового розгляду на підставі ст.75, 81 КПК України.

З огляду на викладене вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та захисника щодо скасування ухвали суду про продовження щодо ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів, не встановлено.

-8-

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог ст. 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2023, щодо ОСОБА_9 ,-без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді