ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2971/23
Провадження № 11кп/818/1120/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 липня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія № 18» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2020 року засуджено ОСОБА_7 за ч.3 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

07 червня 2023 року адміністрація ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з поданням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 липня 2023 року відмовлено в задоволенні подання адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія № 18» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, а період зміни його поведінки на кращу, з урахуванням строку призначеного покарання, має досить нетривалий характер, зміст досліджених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2020 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

В обґрунтування посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд залишив поза увагою дані про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, та не врахував: що на момент розгляду судом подання засуджений відбув 3 роки 5 місяців 21 день, лишилось лише 1 рік 6 місяців 9 днів; працевлаштований; бере активну учать у ремонтно-відновлювальних роботах споруд установи, що було зруйновано внаслідок авіаційного удару 05 березня 2022 року під час військового вторгнення РФ на територію України; під час перебування в місцях позбавлення волі режим тримання порушував лише раз, мав 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку; приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності», до реалізації ставиться із зацікавленістю; з представниками адміністрації ввічливий, сумлінно виконує їхні вимоги; підтримує зв`язок з рідними шляхом телефонних розмов; позов у сумі 8635 грн. 45 коп. відшкодовано повністю; виконавчі листи до установи не надходили; вину у скоєному злочині визнав повністю.

На думку апелянта, суд, дуже суворо поставився до засудженого, відмовивши в задоволенні умовно-дострокового звільнення.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Захисник підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.81 КК України та правовими позиціями, викладеними в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Згідно до приписів ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.

Відповідно до ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таким чином, закон України про кримінальну відповідальність для застосування зазначеної правової пільги передбачає наявність саме двох вказаних правових підстав.

Стаття 6 КВК України визначає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В той же час, дотримання порядку і умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.

Згідно з п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Порядок вирішення таких питань регламентується ст. 539 КПК України.

Крім того, відповідно до пп.2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарань більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як убачається з матеріалів провадження та ухвали районного суду, ОСОБА_7 засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2020 року за ч.3 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Холодногірська виправна колонія №18».

Початок строку 13 січня 2020 року, кінець строку 13 січня 2025 року.

Станом на час звернення до суду із поданням - 04 липня 2023 року засуджений відбув 3 роки 5 місяців 21 день, лишилось 1 рік 6 місяців 9 днів.

Разом з тим, згідно матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 прибув до державної установи «Холодногірська виправна колонія (№ 18)» з державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - 19 січня 2021 року, мав 1 стягнення, заохочень не мав. Постановою начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» від 12 квітня 2023 року згідно ст. 101 КВК України переведений до дільниці соціальної реабілітації на строк 1 рік 9 місяців 1 день. Працевлаштований на виробництві установи різноробом. До праці ставиться сумлінно, до майна установи і предметів праці дбайливо. Бере активну участь у ремонтно-відновлювальних роботах споруд установи, що було зруйновано внаслідок авіаційного удару 05 березня 2022 року під час військового вторгнення РФ на територію України. Під час перебування в місцях позбавлення волі режим тримання порушував, мав 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці 4 рази заохочувався адміністрацією установи. На заходи виховного характеру реагує позитивно. За характером спокійний, має охайний вигляд. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. Приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності», до реалізації ставиться із зацікавленістю. З представниками адміністрації ввічливий, сумлінно виконує їхні вимоги. Зв`язок з рідними підтримує шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки передачі. Позов у сумі 8635 грн. 45 коп. відшкодовано повністю, виконавчі листи до установи не надходили. Вину у скоєному злочині визнає повністю.

Окрім цього, як вбачається з характеристики, доданій до подання та матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19 січня 2021 року. За час тримання у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, мав 1 стягнення, заохочень не мав.

Згідно характеристик на засудженого від 06 жовтня 2021 року та 20 липня 2022 року ОСОБА_7 характеризувався посередньо, мав 1 стягнення та 2 заохочення.

Відповідно до характеристики від 12 квітня 2023 року ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення та останньому доцільно змінити умови тримання шляхом переведення до дільниці соціальної реабілітації.

Поряд з цим, з рішення комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» від 06 жовтня 2021 року засудженому відмовлено в застосуванні ст.100, 101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Рішенням комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» від 20 липня 2022 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

В подальшому рішенням комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» від 12 квітня 2023 року, тобто менш ніж за два місяці до ініціювання ДУ «Холодногірська виправна колонії (№18)» питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , на засіданні комісії ХВК-18 позитивно розглянуто питання про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації на строк 1 рік 9 місяців 1 день, відповідно ст. 101 КВК України, як особи яка лише стає на шлях виправлення.

Так, при розгляді подання адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонії (№18)» про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, повно та всебічно, відповідно до зазначених вимог закону та правових позицій суду касаційної юрисдикції з`ясував усі дані, що характеризують особу засудженого та інші обставини, які дають можливість дійти до висновку про те чи став обвинувачений на шлях виправлення та з цього приводу в ухвалі зазначив, всупереч тверджень апелянта, достатні мотиви, з яких вважав, що у задоволенні подання слід відмовити.

При цьому, судом першої інстанції було правильно встановлено, що утримання від порушень правил внутрішнього розпорядку є прямим обов`язком засудженого, передбаченим ст.107 КВК України, та не є підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення.

Поряд з цим, з повідомлень-запитів адміністрації ДУ «ХВК №18» від 30 травня 2023 року вбачається, що 06 вересня 2023 року комісією установи планувався розгляд питання про можливість подання до суду матеріалів щодо умовно-достроково звільнення засудженого ОСОБА_7 , однак з вказаним поданням установа звернулась 09 червня 2023 року, тобто за 3 місяці до визначеної дати.

Отже посилання ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» про доведеність виправлення ОСОБА_7 є сумнівними та суперечливими, а додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, що зазначено як підстави заохочень ОСОБА_7 , є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5. На думку суду, заохочення ОСОБА_7 були зроблені адміністрацією установи з метою стимулювання його правослухняної поведінки, ще не є ознакою виправлення засудженого.

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі дослідив надані щодо ОСОБА_7 матеріали та прийняв законне і обґрунтоване рішення про відсутність правових підстав для застосування щодо останнього ст.81 КК України.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 04 липня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3