Справа № 466/7652/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1143/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Букове Виноградівського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, працездатного, не працевлаштованого, раніше був засуджений: 16.01.2023 вироком Рівненського міського суду за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.395 КК України та на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України остаточно призначив покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі (покарання не відбув), востаннє 17.02.2023 Сихівським районним судом м.Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту (покарання відбув 20.07.2023 року), військовозобов`язаного, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 /одного/ року обмеження волі;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5/п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду від 16.01.2023 та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 /п`яти/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту затримання 20.07.2023.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 18.02.2023 приблизно о 11:30 хв., перебуваючи в холі супермаркету «Арсен», що розташований за адресою: м.Львів, пр.Чорновола, буд.93, знайшов банківську карту АТ «Universal Bank» № НОМЕР_1 виданої на ім`я ОСОБА_9 на якій зберігалися грошові кошти ОСОБА_9 , що, за функціональним призначенням, згідно Закону України «Про інформацію», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про банки та банківську діяльність», як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу, не вчинив жодних дій щодо її повернення власнику, та, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно заволодів даною банківською пластиковою карткою з метою подальшого незаконного використання такої карти шляхом зняття грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_10 тим самим привласнив її.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у привласненні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Також, ОСОБА_6 , 18.02.2023 о 19:55 год., перебуваючи в торговому залі магазину «Roshen», що розташований за адресою м. Львів, пр.Чорновола,93, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, діючи таємно, на касі магазину розрахувався за придбаний товар, здійснив оплату вищевказаною банківською карткою на суму 39,52 грн. В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 18.02.2023 року о 19:57 год. перебуваючи в торговому залі супермаркету «Арсен», що розташований за адресою м. Львів, пр.Чорновола, 93, на касі супермаркету розрахувався за придбаний товар, здійснивши оплату вищевказаною банківською карткою на суму 410,00 грн. Окрім цього, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 18.02.2023 року о 20:01 год. перебуваючи в торговому залі магазину «Близенько», що розташований за адресою м. Львів, пр.Чорновола, 69, на касі магазину розрахувався за придбаний товар, здійснивши оплату вищевказаною банківською карткою на суму 445,85 грн. Також, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 18.02.2023 року о 20:03 год., перебуваючи в торговому залі магазину «Близенько», що розташований за адресою м.Львів, пр.Чорновола, 69, на касі магазину розрахувався за придбаний товар, здійснивши оплату вищевказаною банківською карткою на суму 440,00 грн. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1335,37 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржений вирок та пом`якшити йому покарання.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що, вирок суду надто суворий. Вказує, що свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю. Однак він не викрадав, а знайшов банківську картку потерпілого та здійснював нею розрахунок в магазині придбаваючи продукти.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 просив врахувати усі пом`якшуючі обставини та призначити йому покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідь головуючого, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора , який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_6 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується і не може бути оскаржений.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, згідно положення ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та тяжким злочином, вчиненими умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, а також врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий корисливий злочин, хоча працездатний, але не працевлаштований, згідно довідок на обліку у психоневрологічному та наркодиспансері не числиться, за місцем проживання характеризується посередньо. Також судом були враховані пом`якшуючі обставини - щире каяття та сприяння у розкритті злочину.

Окрім того, судом першої інстанції враховано, що згідно вироку Рівненського міського суду від 16.01.2023 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.395 КК України та на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України йому остаточно призначено покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 20.12.2022 року 20 год. 35 хв. із розрахунку один день попереднього увязнення за два дні обмеження волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попередній у виді тримання під вартою, але не довше 18.02.2023 року.

Згідно листа від 11.08.2023 року Рівненського міського суду, 17.02.2023 року до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» було скеровано для виконання розпорядження та два вироки Рівненського міського суду від 16.01.2023 року.

Згідно довідки про звільнення серія РІВ №11309 від 17.02.2023 року, ОСОБА_6 17.02.2023 року звільнений з Рівненського СІЗО на підставі: набрання законної сили вироком суду не пов`язаним з позбавленням волі (арк.спр.49).

Окрім цього, вироком Сихівського районного суду м.Львова від 17.02.2023 ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 3-х місяців арешту (арк.спр.50,51). З довідки про звільнення серія РІВ №12724 від 20.07.2023 року, ОСОБА_6 20.07.2023 року звільнений з державної установи «Катеринівська виправна колонія № 46» по відбуттю строку покарання за вироком вироком Сихівського районного суду м.Львова від 17.02.2023 (арк.спр.39).

Отже призначаючи покарання ОСОБА_6 за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2023 року, суд першої інстанції правомірно застосував положення ст.70 КК України, поглинувши менш суворе покарання більш суворим, із врахуванням правил, передбачених ч.1 ст. 71 та ст. 72 КК України.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та не є суворим.

Колегією суддів не знайдено підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у тому числі застосування до нього покарання у виді обмеження волі чи застосування положень ст. 69 або 75 КК України.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той самий строк з дня отримання копії такого рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4