Справа № 686/3323/24
Провадження № 1-кс/686/1407/24
УХВАЛА

Іменем України

8 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000508 від 27.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2024 року прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення санкціонованого обшуку 05.02.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду в канцелярії в кабінеті №36А Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України, що за адресою: м. Київ, вул.. Госпітальна, 18, а саме на: копії з журналу із назвою «алфавітка», в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 2 арк.; копії з журналу із назвою «книга обліку стаціонарних хворих клініки психіатричної (з палатами для наркологічних хворих)» в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 3 арк.; копії з журналу із назвою «журнал обліку та видачі рішень ВЛК пацієнтів клініки психіатричної допомоги (з палатами для наркологічних хворих)» в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 2 арк.з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання у судове засідання не з`явився, зазначив про розгляд за його відсутністю, вимоги клопотання підтримав.

Згідно ч.2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна виклик власника майна не здійснювався.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в межах розслідування кримінального провадження № 0000508 від 27.09.2023 , 05.02.2024 проведено санкціонований обшук в канцелярії, а саме кабінеті № 36А Національного військо-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України, що за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 18, в ході проведення якого вилучено: копії з журналу із назвою «алфавітка», в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 2 арк.; копії з журналу із назвою «книга обліку стаціонарних хворих клініки психіатричної (з палатами для наркологічних хворих)» в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 3арк.; копії з журналу із назвою «журнал обліку та видачі рішень ВЛК пацієнтів клініки психіатричної допомоги (з палатами для наркологічних хворих)» в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 2 арк.

06.02.2024 вказані речі визнано речовими доказами про що винесено постанову про визнання речовими доказами в кримінальному провадженні №0000508.

При цьому, існують обставини щодо необхідності у застосуванні заборон відчуження, користування та розпорядження вилучених копій документів, оскільки в них можуть містити відомості щодо лікування та проходження ВЛК ОСОБА_4 .

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та слідової інформації, що міститься на них, тобто запобігання можливості їх приховування, псування, зникнення, втрати, передачі, пошкодження, знищення, відчуження.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або перебувають в інших фізичних або юридичних осіб, щодо яких здійснюється провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частинами 8 та 11 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження речових доказів та може призвести до їх пошкодження, знищення, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

Враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що майно, яке було вилучено 05.02.2024 року під час проведення санкціонованого обшуку має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, враховуючи положення ст.ст. 170, 171 КПК України, а саме, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що необхідно накласти арешт на вищезазначене майно.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на копії з журналу із назвою «алфавітка», в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 2 арк.; копії з журналу із назвою «книга обліку стаціонарних хворих клініки психіатричної (з палатами для наркологічних хворих)» в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 3 арк.; копії з журналу із назвою «журнал обліку та видачі рішень ВЛК пацієнтів клініки психіатричної допомоги (з палатами для наркологічних хворих)» в якому зазначені дані пацієнта ОСОБА_4 на 2 арк. шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вищезазначеним майном з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя