справа № 462/2300/23
УХВАЛА

02 листопада 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000231 від 25.10.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження № 0000231 від 25.10.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України..

03.10.2023 року між прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000231 від 25.10.2022 року та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності адвоката ОСОБА_5 в порядку передбаченому ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила визначені КПК України та КК України, просив таку затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, визнав фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Перевіривши зміст угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Згідно змісту даної угоди, сторони досягли домовленості щодо призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме, за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі на 2 роки тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Разом з тим, узгоджена сторонами міра покарання не відповідає інтересам суспільства та суперечить вимогам закону, оскільки сторонами в угоді не наведено підстави для застосування ст. 69 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Положеннями ст. 69 КК України (в редакції на момент затримання обвинуваченого) визначено, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, може бути обумовлено: 1) наявністю кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) тяжкість вчиненого злочину; 3) урахування особи винного, що передбачає урахування суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи винного.

Так, в угоді про визнання винуватості в якості пом`якшуючих обставин зазначено: активне сприяння шляхом надання правдивих показань, які є істотними для дослідження всіх обставин скоєння кримінального правопорушення, щире каяття, що свідчить про повне та беззаперечне визнання вини та обставин вчинення злочину (з моменту повідомлення про підозру), вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин, маючи на утриманні малолітню дитину був змушений перевезти сім`ю на територію Західної України, де відсутність постійного місця проживання та складне матеріальне становище змусили обвинуваченого вчинити кримінальне правопорушення.

Разом з тим, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає вищезазначеним критеріям, оскільки умови угоди не відповідають інтересам суспільства, зокрема, що полягає у встановленому законодавством порядку несення або проходження військової служби військовослужбовцями.

При цьому, суд зазначає, що однією із найважливіших умов угоди є відображення в ній дій, які підозрюваний (обвинувачений) зобов`язується вчинити з метою співпраці у викритті кримінальних правопорушень. Угода не може бути укладена, якщо підозрюваний/обвинувачений не вкаже конкретні дії, які він готовий зробити з метою сприяння стороні обвинувачення у розкритті та розслідуванні злочину, викритті та кримінальному переслідуванні інших співучасників злочину, розшуку майна, отриманого в результаті злочину.

Так, не може бути укладена угода, якщо сприяння підозрюваного слідству полягало лише у повідомленні відомостей про його власну участь у злочинній діяльності. На думку суду, лише визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у скоєнні інкримінованого злочину та його згода із видом та мірою покарання, вказаною в угоді, є недостатньою підставою для затвердження зазначеної угоди.

Відповідно прокурором в угоді не обґрунтовано наявність в діях обвинуваченого обставин активного сприяння розкриттю кримінального провадження, не наведено фактів надання обвинуваченим будь-якої допомоги у встановленні невідомих обставин справи, а відтак, у суду відсутні належні правові підстави вважати, що умови угоди відповідають суспільним інтересам.

Щодо інших зазначених в угоді обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, наявність малолітньої дитини, суд зауважує, що вони відносяться більше до даних які характеризують особу обвинуваченого.

Як вбачається із положень ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

За наявності однієї з підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди.

Угода не є обов`язковою для суду. Суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди вимогам закону, фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.

Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, не вбачає законних підстав для її затвердження.

Таким чином, судом встановлено, що в угоді не наведено достатніх підстав для її затвердження, а тому судове провадження слід продовжити в загальному порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-373, 392, 470, 474 КПК України,

постановив:

у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності адвоката ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000231 від 25.10.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Судове провадження у кримінальному провадженні № 0000231 від 25.10.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1