Справа № 496/205/24
Провадження № 1-кс/496/66/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 03.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з вказаним вище клопотанням. При цьому посилається на те що, 02.01.2024 до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло телефонне повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що 02.01.2024 о 09:12 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки», громадянин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою безперешкодного перетину державного кордону, працівникам ДПСУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 14.07.2023 та довідку ВЛК №6716 від 14.07.2023 видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , на своє ім`я з ознаками підробки (ЄО-65). Даний факт був зареєстрований в ЄО Одеського РУП №2 Одеської області №65 від 02.01.2024 та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 03.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України. В період з 12 годин 25 хвилин по 12 годину 28 хвилину 02.01.2024 дізнавачем СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: с. Маяки, ПП «Маяки», автодорога Одеса-Рені, в ході якого виявлені та вилучені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 14.07.2023 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідку ВЛК №6716 від 14.07.2023 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , які запаковано до сейф-пакету НПУ WAR1937497. В рамках вказаного кримінального провадження дізнавачем СД Одеського РУП №2 ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених в ході огляду місця події документів. З показань ОСОБА_6 , співробітника ДПСУ, встановлено, що громадянин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження паспортного контролю пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мали ознаки підроблення, а саме гербова печатка нанесена під текстом.

Дізнавач звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням враховуючи, що на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені документи є предметом кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, тобто, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, але міститься клопотання про розгляд справи у відсутність дізнавача та прокурора. Їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України.

Також був повідомлений про виклик до судового засідання ОСОБА_4 призначене на 05.01.2024 року, відповідно до довідки про доставку смс-повідомлення, до судового засідання не з`явися.

05.01.2024 року до суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про перенесення розгляду справи та надання матеріалів для ознайомлення.

У зв`язку із не порушенням прав безпосередньо брати участь у судовому процесі, клопотання представника було задоволено та судове засідання відкладено на 08.01.2024 року о 17.00 годин, про що повідомлено ОСОБА_4 відповідно до довідки про доставку смс-повідомлення.

08.01.2024 року у зв`язку із відсутністю електроенергії слухання справи відкладено на 09.01.2024 року о 14.35 годин, та повідомлено ОСОБА_4 .

У судове засідання призначене на 09.01.2024 року ОСОБА_4 не з`явився, але від його представника до суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на 10.01.2024 року з метою надання суду доказів, яке було задоволено.

ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, при цьому від його представника адвоката ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна з додатками, в якому просив розглянути клопотання без участі ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_8 та відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна.

Крім того, також надав до клопотання та просив долучити до матеріалів справи відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 №7818 від 08.01.2024 року щодо дійсності документів, на які дізнавач просить накласти арешт.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з постанови дізнавача про визнання та залучення в якості речових доказів, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 14.07.2023 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідку ВЛК №6716 від 14.07.2023 на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , які 02.01.2024, вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, ПП «Маяки», визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000616 від 30.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Судом досліджено надані адвокатом ОСОБА_7 документи, та як вбачається з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7818 від 08.01.2024 року, на адвокатський запит № 0201/1 від 02.01.2024 року, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 14.07.2023 року та довідка ВЛК від 14.07.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 видавались.

Дослідивши додані документи, судом було встановлено, що ОСОБА_4 , згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 № 7818 від 08.01.2024 року,документи видавались а тому, підстав для накладення арешту на вказані документи суд не вбачає.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Повернути вилучене майно власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1