запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/689/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/8449/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року за клопотанням старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0000618, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ст.336, ч.2 ст.28, ч.4 ст.409 КК, накладено арешт на грошові кошти у сумі 6900 доларів США.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_8 не має жодного відношення до наведених протиправних дій. За адресою місця проживання ОСОБА_8 крім особистих її грошових коштів не було виявлено жодних предметів або документів, які б мали відношення до інкримінованих обставин кримінального правопорушення.

Вилучені під час обшуку грошові кошти не є знаряддям або предметом вчинення кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя наклав арешт на майно фізичної особи, щодо якої кримінальне провадження не здійснюється.

Заслухавши представника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із наданих матеріалів, до слідчого судді надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти у сумі 6900 доларів США.

Клопотання обґрунтовано тим, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема його колишній начальник полковник ОСОБА_10 , спільно з наближеним до нього співробітником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , з використанням підлеглих співробітників РТЦК та СП, діючи за попередньою змовою із службовими особами військового шпиталю ( НОМЕР_1 ), медичних комунальних закладів м.Запоріжжя та установ медико-соціальної експертизи, організували злочинну схему щодо ухилення військовослужбовців від проходження військової служби, шляхом симуляції хвороби, у т.ч. в ряді випадків, як захворювання, отриманого у зв`язку із безпосередньою участю у бойових діях та стримування збройної агресії, підроблення відповідних медичних документів, з подальшим оформленням інвалідності та незаконним отриманням грошової компенсації.

Крім того вищевказані особи організували злочинну схему щодо ухилення від проходження військової служби та мобілізації осіб призовного віку, у тому числі активних учасників злочинних угрупувань, шляхом симуляції хвороби, у т.ч. в ряді випадків, як захворювання, отриманого у зв`язку із безпосередньою участю у бойових діях та стримування збройної агресії, підроблення відповідних медичних документів, з подальшим оформленням інвалідності та незаконним отриманням грошової компенсації.

Зокрема в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що після отримання статусу учасника бойових дій військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 старший солдат ОСОБА_11 , відповідно до медичних документів пройшов лікування у кардіологічному відділенні КНП «Міська лікарня екстреної швидкої медичної допомоги» ЗМР, після чого, на підставі вказаних медичних документів отримав з ВЧ НОМЕР_2 довідку ВЛК щодо непридатності до військової служби зі знаттям з військового обліку за станом здоров`я, що стало підставою для виплати ОСОБА_11 соціальної допомоги, як особі яка втратила працездатність у зв`язку з участю у проведенні бойових дій.

11.03.2023 на підставі вказаної довідки ВЛК старшого солдата ОСОБА_11 було звільнено з військової служби, однак 28.03.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вказівкою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 було повторно призвано на військову службу, як придатного до військової служби за станом здоров`я. Разом з тим в кінці липня 2023 року ОСОБА_11 знову було звільнено з військової служби, у зв`язку з непридатністю, та 05.05.2023 останній виїхав за межі території України, як особа яка не придатна до військової служби.

Аналогічним чином висновок ВЛК про непридатність до військової служби отримала дружина начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 , яка в подальшому отримала соціальну допомогу від держави, як особа яка втратила працездатність у зв`язку з участю у проведенні бойових дій в сумі близько 700 тис. грн.

26.09.2023 в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя було проведено обшук за місцем мешкання завідувача відділенні інтенсивної терапії та невідкладної кардіології і реперфузійним центром для лікування хворих на інфаркт міокарда КПП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги Запорізької міської ради» ОСОБА_8 , а саме у квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 6900 доларів США.

27.09.2023 року постановою слідчого грошові кошти у сумі 6900 доларів США визнані речовими доказами.

Слідчий зазначив, що вказане майно зберегло на собі сліди скоєного злочину, а також для проведення відповідних експертиз та з метою збереження речових доказів, слідчий просив задовольнити клопотання.

Слідчий суддя, посилаючись на ч.1 ст.170 КПК задовольнила зазначене клопотання, з огляду на те, що у судовому засіданні доведено його обґрунтованість.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.171 КПК, зазначив мету відповідно до положень ст.170 КПК, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту - збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні слідчим доводи про накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку грошові кошти, недостатні для підтвердження наявності підстав, передбачених ст.167 КПК для накладення арешту на майно.

Зокрема, посилаючись у клопотанні, що грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_8 є речовим доказом та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст.170 КПК, слідчий повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

В той же час, слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч.2 ст.170 КПК, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК.

Постанова слідчого у справі про визнання вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 6900 доларів США, речовими доказами процесуальним законом не передбачена і на вирішення питання про арешт майна не впливає.

Колегія суддів звертає увагу, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 грошові кошти мають до розслідуваного кримінального правопорушення і колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні орган досудового розслідування не довів необхідності у накладенні арешту на майно.

ОСОБА_8 не є підозрюваною в рамках вищезазначеного кримінального провадження.

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб. Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Обвинувачення не заперечує факту приналежності вилученого і арештованого майна ОСОБА_8 . Проте оскільки та має статус свідка, накладати арешт на належне їй майно, яке не відповідає критеріям речового доказу, не можна.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника власника майна обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого від 28.09.2023 року про накладення арешту на майно (грошові кошти у сумі 6900 доларів США) в цьому провадженні відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/8449/23