Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/125/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивнипького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000234 від 08.09.2023 за апеляціною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2023, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коротяк Компаніївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня технічна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не маючого судимості згідно ст.89 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора

ОСОБА_7 апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікації дій просив, вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Призначити покарання за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу, в розмірі пятидясети неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у відповідності до Військового квітка (дублікат) серії НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13 серпня 2020 року є військовослужбовцем та проходить службу у війській частині НОМЕР_2 з 27.02.2022 по теперішній час. станом на час розгляду справи в суді першої інстанції перебував на лікуванні у КНП « Кіровоградській обласний фтизіопульмонологичний медичний центр Кіровоградської обласної ради». Зазначає, що у відповідності до вимог ст.56 КК України громадські роботи не призначаються військовослужбовцям строкової служби, та Указом Президента україни №64/2022 від 24.02.2022, затвердженним Верховною Радою України , в Україні введено воєнний стан, дію якого пролонговано у відповідному порядку. Виконання військового обов`язку у особливий період здійснюється з особливостями, визначеними Законом України «Про військовий обвязок і військову службу» та іншими нормативно правовими актами, зокрема «Про мобілізаційну підготовку»

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за вчнення умисного легкого тілесного ушкодження за наступних обставин.

06.09.2023 року близько 09.30 год. ОСОБА_6 перебував за місцем проживання в б. АДРЕСА_1 , де у нього виникла сварка з сестрою ОСОБА_8 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_6 стоячи навпроти ОСОБА_8 наніс їй не менше двох ударів кулаком лівої руки в область обличчя. Згідно висновку експерта №728 від 08.09.2023 року ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого та лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вимогами апеляційної скарги не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, який повідомлявся про час і месце розгляду апеляційної скарги; захисником-адвокатом ОСОБА_9 надана заява про можливість розгляду апеляційної скарги без її участі, та вона підтримує подану апеляцію в повному обсязі, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги провести за відсутністю обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника в його інтересах ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора який заперечив щодо поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив вирок суду залишити без зміни, апеляційну скаргу сторони обвинувачення без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи та ніким із сторін і учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, ніким із учасників судового провадження не оспорюється доведеність вини ОСОБА_6 та юридична кваліфікація його дій, апеляційний суд не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, вважає вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.125 КК України, вчнення умисного легкого тілесного ушкодження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 виходив з вимог ст.ст.50,65 КК України, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які його обтяжують.

Кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків. Як особа, ОСОБА_6 , за місцем проживання характеризується негативно, проживає з батьками, на даний час не працює, на обліку у лікаря психіатра або лікаря нарколога не перебуває, відповідно до ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про визначення покарання зазначив, що обвинувачений не працевлаштований, тобто не має постійного заробітку, що об`єктивно виключає можливість сплати ним штрафу в розмірі, передбаченому санкцією інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), та дійшов висновку, що з метою виправлення останнього та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень слід призначити покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Вирішуючи апеляційні вимоги колегія суддів звертає увагу на те, що не підлягає задоволенню апеляційна вимога щодо застосування вимог ст.56 КК України при призначенні покарання обвинуваченому з наступних підстав.

Відповідно до п)г ч.3 ст.56 КК громадські роботи не призначаються -військовослужбовцям строкової служби на час постановлення судом вироку.

Ч.7 ст.2 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Ксерокопією військового квітка підтверджується, що ОСОБА_6 на час вчиненні інкримінованого правопорушення не проходить строкову службу в лавах Збройних сил України.

Згідно відомостей наданих Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.12.2023, ОСОБА_6 на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває. Призваний на військову службу по мобілізації 26.02.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 до військової частини НОМЕР_3 .

Ксерокопією військового квітка підтверджується, що ОСОБА_6 зараховано до особового складу в/ч НОМЕР_2 27.02.2022.

Через збройну агресію РФ проти України Указом Президента №?69/2022 оголошено «Про загальну мобілізацію». Питання проходження військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", стаття 1 якого передбачає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Початок і закінчення проходження військової служби визначені ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними Законом та іншими нормативно-правовими актами, зокрема Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Дослідивши матеріали кримінального провадження, та зважаючи на аналіз діючого законодавства в сфері проходження військової служби під час мобілізації, колегія суддів дійшла висновку, щодо неможливості виконання вироку при призначенні громадський робіт військовослужбовцю, оскільки виходячи із наданих документів військовослужбовець ОСОБА_6 повинен перебувати в розташуванні військової частини, що унеможливлює здійснювати контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт який покладений на уповноважений орган з питань пробації, відповідно до ст.10 Закону України "Про пробацію" .

На теперішній час відсутні відомості про те, що військовослужбовець виключений зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За встановлених обставин вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2023 стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК Ураїни до штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4