печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ КОРП» на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні №0000455 від 13.03.2023 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ КОРП» на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні №0000455 від 13.03.2023 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого під час проведення обшуку 02.11.2023 року на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2023 року, справи №757/48099/23-к, №757/48049/23-к.

Просить зобов`язати старшого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 повернути вилучена майно, яке зазначене у скарзі.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що на вилучене майно арешт не було накладено, а відтак тимчасово вилучене майно підлягає поверненню. У той же час, воно не може мати значення речового доказу у кримінальну провадженні, оскільки не відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, тому це майно набуло статусу тимчасово вилученого.

Адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність заявника на підставі ст. 26 КПК України та у відсутність слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000455 від 13.03.2023 року.

У рамках вказаного кримінального провадження 02.11.2023 року на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2023 року, справи №757/48099/23-к, №757/48049/23-к, було проведено об`єднаний обшук за адресами: АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 .

В ході проведення обшуку, згідно протоколу обшуку від 02.11.2023 року, було вилучено майно, в тому числі, те яке заявник просить повернути.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч. ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, заявником не долучено копії ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2023 року, справи №757/48099/23-к, №757/48049/23-к, якими надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 , а отже слідчий суддя, не оцінивши ухвали про надання обшуку, не може зробити висновок, чи є майно, вилучене під час обшуку, тимчасово вилученим у розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ КОРП» на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні №0000455 від 13.03.2023 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого під час проведення обшуку 02.11.2023 року на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.10.2023 року, справи №757/48099/23-к, №757/48049/23-к, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1