Справа № 727/1587/23
Провадження № 1-кп/727/204/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 08.02.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Москва, СРСР, громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , депутат Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації (м. Москва, вул. Охотний ряд, 1),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_6

адвокат: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Так, 24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

Упродовж 2013 року, у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які були розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом розв`язання та ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування не передбачених законом збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної цілісності України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

Так, починаючи з 20 лютого 2014 року для реалізації вищезазначеного умислу, з метою блокування та захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури для забезпечення військової окупації та подальшої анексії РФ території АР Крим і м. Севастополя, усупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, статей 2, 3 Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, а також всупереч вимогам частини 4 статті 2 Статуту ООН, Декларації Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та декларацій, затверджених резолюціями Генеральної Асамблеї ООН № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, статей 1, 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, статей 1, 2, 68 Конституції України, на територію суверенної держави Україна, а саме АР Крим і м. Севастополь, здійснено вторгнення військовим, морським та повітряним транспортом окремих підрозділів ЗС РФ.

У подальшому, військовослужбовці ЧФ РФ, у взаємодії з підрозділами спеціальних військ ЗС РФ, підрозділами та спеціальними формуваннями інших силових відомств РФ, іррегулярними незаконними збройними формуваннями, озброєними бандами, групами найманців та із залученням представників військових козацьких товариств РФ, продовжили реалізацію спільного умислу, спрямованого на військову окупацію та подальшу анексію АР Крим та м. Севастополя.

Внаслідок таких дій між державами РФ та Україна з 20.02.2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

ОСОБА_5 , будучи представником влади, депутатом Державної Думи Федеральних Зборів РФ, уповноваженим приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів Російської Федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і ЗС російської федерації, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що він порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу РФ, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 року № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХIХ), ст. 1-3, 68 Конституції України, 15 лютого 2022 року, за адресою Російська Федерація, м. Москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, прийняв участь у засіданні Державної Думи Федеральних Зборів РФ, де підтримав постанову із зверненням до Президента Російської Федерації з проханням розглянути питання про визнання Російською Федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, а також 22.02.2022 року, за тією ж адресою, прийняв участь у засіданні Державної Думи Федеральних зборів РФ, де підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Донецькою народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між РФ і так званою Луганською народною республікою, а тому у такий спосіб ОСОБА_5 , будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Зазначені рішення Державної думи Федеральних Зборів РФ були частиною злочинного плану, так як сам факт їх існування використовувався при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і був спробою виправдання агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою.

Дії РФ призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та знаходиться при цьому на території держави-агресора, ухвалою суду від 09.02.2023 року прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинувального акту та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого. У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_5 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо(п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» та опубліковані повідомлення на веб-сайтах Судової влади та Офісу Генерального прокурора.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом, а саме:

-Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000057 від 08.02.2023 року, відповідно до якого відносно підозрюваного ОСОБА_5 розпочато проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України (т.1 а.с. 1);

-Протоколом огляду від 07.04.2022 року, у ході проведення якого оглянуто офіційний сайт Державної думи РФ за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 (підтверджується факт відправлення 07.04.2022 на офіційну електронну пошту даного державного органу повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, в перекладі на російську мову та підтверджено даним оглядом отримання тесту та файлу з даним повідомленням) (т.1 а.с.121-131);

-Протокол огляду від 26.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію щодо результатів голосувань ОСОБА_5 . Оглядом вказаної сторінки встановлено текстову інформацію про ОСОБА_5 , яка супроводжується його фото. Крім того, указаним оглядом встановлено, що він є депутатом фракції «Єдина Росія», а також підтверджується його участь у засіданнях Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації, де 15.02.2022 під час голосування він проголосував «За» постанову із зверненням до Президента Російської Федерації з проханням розглянути питання про визнання Російською Федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, а також 22.02.2022 під час голосування він проголосував «За» ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між Російською Федерацією і так званою Луганською народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між Російською Федерацією і так званою Донецькою народною республікою (т.1 а.с.170-176);

-Копія протоколу огляду від 11.04.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію щодо результатів голосувань Держдуми РФ 15.02.2022 та 22.02.2022 (т.1 а.с.177-183);

-Протокол огляду інтернет-ресурсів із виступами ОСОБА_5 від 28.03.2022 (т.1 а.с.184-193);

-Протокол огляду інтернет-ресурсів із виступами ОСОБА_5 від 27.05.2022 (т.1 а.с.194-198);

-Копія протоколу огляду від 24.03.2022, відповідно до якого оглянуто сайт з інформацією про обстріл пологового будинку в м. Маріуполь, а саме публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », опубліковану на сайті «Суспільне.Новини» 09.03.2022 о 17:22 год (диск на а.с.191 т.1). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет відеоматеріалів, фотографій та текстів про наслідки російського вторгнення до міста Маріуполь Донецької області, скоєння військових злочинів та геноциду з боку Російської Федерації, звірства російських окупантів - масових вбивств, катування та ґвалтування українських мирних громадян (т.1 а.с.199-203);

-Копія протоколу огляду від 24.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Як російські війська розбомбили Драматичний театр у Маріуполі», розміщену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_41» ІНФОРМАЦІЯ_42 о 18 год. 34 хв., автором ОСОБА_8 . Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженою Інтернет сторінкою (диск на а.с.196 т.1). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт, що авіацією військ Російської Федерації було скинуто авіаційну бомбу на драматичний театр міста Маріуполь, знаючи, що у ньому від обстрілів військ Російської Федерації переховуються цивільні люди з дітьми (т.1 а.с.204-208);

-Копія протоколу огляду від 25.03.2022, відповідно до якого оглянуто повідомлення на Інтернет ресурсах про масову загибель людей внаслідок військової агресії за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розміщене ІНФОРМАЦІЯ_43 автором ОСОБА_9 . Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженою Інтернет сторінкою публікації (диск на а.с.200 т.1). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографій та тексту про бомбардування військами РФ дитячої лікарні в місті Маріуполь російськими окупантами, внаслідок чого загинуло 3 цивільних осіб, серед яких 1 дитина та 17 людей отримано поранення (т.1 а.с.209-212).

-Копія протоколу огляду від 25.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме публікацію під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_44», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_7 о 17:03 год автором ОСОБА_10 . Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженою Інтернет сторінкою публікації (диск на а.с.203 т.1). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії та тексту про те, що внаслідок авіа та ракетних ударів військ РФ по Маріуполю загинуло 2187 цивільних мешканців (т.1 а.с.213-215);

-Копія протоколу огляду від 24.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_45, а саме публікацію під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_48 », розміщену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_47» ІНФОРМАЦІЯ_49 о 15:56 год. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженою публікацією (диск на а.с.208 т.1). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії очевидців про обстріл житлових кварталів, будинків та цивільної інфраструктури в м. Сєвєродонецьк російськими окупантами (т.1 а.с.216-220);

-Копія протоколу огляду від 25.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_51», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_50 о 13:07 год. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженою публікацією Інтернет сторінки (диск на а.с.5 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії очевидців про обстріл житлових кварталів, будинків та цивільної інфраструктури в м. Сєвєродонецьк російськими окупантами (т.2 а.с.1-5);

-Копія протоколу огляду від 29.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » - репортаж « ІНФОРМАЦІЯ_11 », розміщену 06.03.2022. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінки (диск на а.с.9 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії очевидців про обстріл житлових кварталів, будинків та цивільної інфраструктури в м. Ірпінь російськими окупантами (т.2 а.с.6-9);

-Копія протоколу огляду від 30.03.2022 відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 » - репортаж « ІНФОРМАЦІЯ_11 », розміщену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_11» ІНФОРМАЦІЯ_53. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженою Інтернет сторінкою публікації (диск на а.с.14 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії очевидців про обстріл житлових кварталів, будинків та цивільної інфраструктури м. Маріуполя російськими окупантами (т.2 а.с.10-14);

-Копія протоколу огляду від 30.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_13 » - репортаж « ІНФОРМАЦІЯ_11 », розміщену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_11» ІНФОРМАЦІЯ_54. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженою Інтернет сторінкою публікації (диск на а.с.18 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії очевидців про обстріл житлових кварталів, будинків та цивільної інфраструктури м. Києва російськими окупантами (т.2 а.с.15-18);

-Копія протоколу огляду від 30.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_55, розміщену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_11» ІНФОРМАЦІЯ_52. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінки (диск на а.с.23 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії очевидців про обстріл житлових кварталів, будинків та цивільної інфраструктури в м. Миколаїв російськими військами (т.2 а.с.19-23);

-Копія протоколу огляду від 30.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_16 », розміщену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_56» ІНФОРМАЦІЯ_57 о 02:18 год. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінки (диск на а.с.28 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії очевидців про обстріл житлових кварталів, будинків та цивільної інфраструктури м. Харкова російськими окупантами (т.2 а.с.24-28);

-Копія протоколу огляду від 30.03.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_17 » - репортаж «ІНФОРМАЦІЯ_58», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_59. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінки (диск на а.с.33 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет фотографії очевидців про обстріл житлових кварталів, будинків та цивільної інфраструктури в м. Чернігів російськими окупантами (т.2 а.с.29-33);

-Копія протоколу огляду від 06.04.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_18 », розміщену ІНФОРМАЦІЯ_19 автором ОСОБА_12 , також публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_20 », розміщену автором ОСОБА_13 , а також публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_21 » ( ІНФОРМАЦІЯ_22 ), розміщену 03.03.2022. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінок (диск на а.с. 37 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет відеоматеріалів, фотографій та текстів про наслідки російського вторгнення до міста Бородянка Київської області, скоєння військових злочинів та геноциду з боку РФ, звірства російських окупантів - масових вбивств, катування та ґвалтування українських мирних громадян (т.2 а.с.34-38);

-Копія протоколу огляду від 06.04.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_23 », розміщену ІНФОРМАЦІЯ_24 , також публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_25 . Що відомо про місто, звільнене від російських військ», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_26 , а також публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_27 за те, що українці. Правники та дипломати наголошують на геноциді в ІНФОРМАЦІЯ_25 », розміщену ІНФОРМАЦІЯ_60. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінок (диск на а.с.44 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет відеоматеріалів, фотографій та текстів про наслідки російського вторгнення до міста Буча Київської області, скоєння військових злочинів та геноциду з боку РФ, звірства російських окупантів - масових вбивств, катування та ґвалтування українських мирних громадян (т.2 а.с.39-44);

-Копія протоколу огляду від 13.04.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_28 , приховуючи число вбитих, «фільтруючи» і депортуючи тих, хто вижив», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_29 , також публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_30 тис людей, з міста другий день не випускають мешканців», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_29 , а також публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_31 », розміщену ІНФОРМАЦІЯ_61. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінок (диск на а.с.50 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет відеоматеріалів, фотографій та текстів про наслідки російського вторгнення до міста Маріуполь Донецької області, скоєння військових злочинів та геноциду з боку РФ, звірства російських окупантів - масових вбивств, катування та ґвалтування українських мирних громадян (т.2 а.с.45-51);

-Копія протоколу огляду від 13.04.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_32 », розміщену ІНФОРМАЦІЯ_33 , також публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_34 », розміщену ІНФОРМАЦІЯ_35 , а також публікацію під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_62», розміщену 12.04.2022. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінок (диск на а.с.57 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет відеоматеріалів, фотографій та текстів про наслідки російського вторгнення до міста Макарів Київської області, скоєння військових злочинів та геноциду з боку РФ, звірства російських окупантів - масових вбивств, катування та ґвалтування українських мирних громадян (т.2 а.с.52-57);

-Копія протоколу огляду від 13.04.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах: інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_36 », розміщену ІНФОРМАЦІЯ_37 ; інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_38 зруйновано, точна кількість загиблих жителів невідома», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_39 ; інформацію за посиланням під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_40 » (автор ОСОБА_14 ), розміщену ІНФОРМАЦІЯ_63. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженими публікаціями Інтернет сторінок (диск на а.с.61 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет відеоматеріалів, фотографій та текстів про наслідки російського вторгнення до міста Ірпінь Київської області, скоєння військових злочинів та геноциду з боку РФ, звірства російських окупантів - масових вбивств українських мирних громадян (т.2 а.с.58-62);

-Копія протоколу огляду від 22.05.2022, відповідно до якого оглянуто на Інтернет ресурсах інформацію за посиланням під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_64»», розміщену ІНФОРМАЦІЯ_65. Додатком до протоколу огляду є диск CD-R, на який записано папку із збереженою Інтернет сторінкою (диск на а.с.66 т.2). У ході огляду публікації підтверджено та збережено факт розміщення в мережі Інтернет відеоматеріалів, фотографій та текстів про наслідки російського вторгнення до України та пошкодження її інфраструктури (т.2 а.с.63-66).

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст. 110 КК України, тобто у тому, що обвинувачений, будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Суд, оцінивши наведені докази, обставини справи, не вбачає правових підстав для визнання доказів недопустимими в порядку ст.89 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України доведена повністю.

Так, безпосереднім об`єктом цього кримінального правопорушення є відносини щодо забезпечення територіальної цілісності й недоторканності України в межах установлених кордонів. Територіальна недоторканність України є невід`ємною складовою її самостійності та незалежності. Частина 3 ст. 2 Конституції України проголошує, що територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Відповідно до ст. 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується діями, які можуть виявитися у чотирьох формах: дії, спрямовані на зміну меж території України; дії, спрямовані на зміну меж державного кордону України; публічні заклики до вчинення таких дій; розповсюдження матеріалів із закликами до вказаних дій.

Перші дві форми дій можуть бути вчинені насильницьким (у тому числі і збройним) або іншим шляхом всупереч Конституції України або нормам міжнародного права (наприклад, спроба змінити межі території України на користь іншої держави; вчинення конфлікту на державному кордоні України, пов`язаного зі спробою змінити межі кордону, в тому числі шляхом збройного нападу на прикордонну заставу).

Кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту вчинення будь-якої із зазначених у ч. 1 ст. 110 КК України дій.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується виною у формі прямого умислу. При цьому для перших двох форм кримінального правопорушення обов`язковою є також наявність спеціальної мети - змінити межі території або державного кордону України.

Суб`єкт злочину загальний.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст.17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На виконання цього обов`язку законодавство України містить цілу низку правових норм, які обмежують свободу вираження поглядів з огляду на необхідність захисту національних інтересів України, її територіальної цілісності, забезпечення правопорядку тощо.

На території України існує багаторічний триваючий міжнародний збройний конфлікт, спровокований російською федерацією, внаслідок чого військовими держави-агресора було порушено державний кордон України та захоплено частину території Держави.

Однією з підстав введення військ російської федерації на території суверенної Держави Україна стало голосування на засіданні Державної Думи Федеральних Зборів Російської Федерації 15.02.2022 року, у якому прийняв участь ОСОБА_5 та проголосував «За» постанову із зверненням до Президента Російської Федерації з проханням розглянути питання про визнання Російською Федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, а також 22.02.2022 року, під час якого обвинувачений підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між Російською Федерацією і так званою Луганською народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між Російською Федерацією і так званою Донецькою народною республікою.

Згідно вимог ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. ст. 132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька, Луганська, Запорізька, Херсонська, Харківська, Київська області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Порядок проведення всеукраїнського референдуму регламентований Законом України «Про всеукраїнський референдум» положеннями ч. 4 ст. 14 якого визначено, що виключно Верховна Рада України призначає ратифікаційний референдум щодо зміни меж території України.

Таким чином, будь-які дії щодо зміни кордонів України, що тягне за собою зміну меж її території, які проводяться не шляхом вирішення всеукраїнським референдумом, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства України, є діями на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Ворожі дії російської федерації підпадають під Резолюцію ООН "Про визначення агресії" від 14 грудня 1974 року.

Зокрема, відповідно до ст.ст.1,3 Резолюції ООН агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або яким-небудь іншим чином, несумісним зі Статутом Організації Об`єднаних Націй.

Як акт агресії кваліфікується, зокрема: а) Вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; b) Бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; c) Блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; інші дії.

Оцінуючи в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України доведена у повному обсязі.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Судом під час судового розгляду справи вживалися всі заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_5 до суду та повідомлення про дату і час розгляду справи для забезпечення права на захист.

Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, поза розумним сумнівом.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, а також відомості про особу обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у межах санкції статті за цей злочин, оскільки даний вид покарання є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, з урахуванням чого суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_5 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України.

Таку міру суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_5 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту його фактичного затримання..

Речові докази: 19 оптичних дисків, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с.80).

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3