Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3782/23
номер провадження 1-кс/695/1057/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

дізнавача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Золотоноша клопотання дізнавача сектору дізнання Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 про проведення обшуку у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000500 від 08.08.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000500 від 08.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, про проведення обшуку.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 07.08.2023 до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали від поліцейського СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області сержанта поліції ОСОБА_5 , який повідомив про те, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється незаконне вирощування рослин зовні схожих на рослини конопель.

За даним фактом 08.08.2023 відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000500 за ознаками за кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.

Відповідно до довідки, виданої головою квартального комітету ОСОБА_9 №235 від 04.09.2023 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_6 , 1983 року народження разом із співмешканцем ОСОБА_7 .

Посилаючись на те, що проведення обшуку у домоволодінні за вказаною адресою є необхідним для відшукання речей та предметів, які мають значення для кримінального провадження, а саме - ростучих рослин коноплі, інших наркотичних засобів, психотропних речовин обіг яких заборонено, дізнавач за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.

У судовому засіданні дізнавач на задоволенні клопотання наполягав повністю, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в режимі таємниці слідства, заслухавши дізнавача вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст. 9 КПК України полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Частиною першою статті 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості, визначені ч. 3 даної статті.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та положень Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод» 1950 року (далі - Конвенція 1950 року) держава має виконувати свої зобов`язання не тільки утримуватися від дій, що порушують права людини, а діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Стаття 8 Конвенції 1950 року вимагає забезпечення захисту окремої особи від довільного втручання з боку органів державної влади.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Окрім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Вирішуючи дане клопотання про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя враховує також рішення по справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007, де Високий Суд зазначив, що він повинен впевнитися в тому, що громадянам надається достатній і ефективний захист від зловживань влади, а також визначити чи було в кожному конкретному випадку втручання пропорційним поставленій меті, оцінивши обставини, в яких було винесено постанову про проведення обшуку, її зміст, спосіб проведення обшуку, присутність понятих під час його проведення, межі його можливих наслідків, загрозу репутації осіб, в житлі яких проводився обшук. Відсутність вимоги щодо судового розгляду перевірки законності проведеного обшуку має наслідком те, що слідчі органи мають свободу дій у визначенні доцільності і меж обшуку та вилучення предметів і документів. Також, визначаючи порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та констатуючи незаконність обшуку у справі «Ернст та інші проти Бельгії», Європейський суд зазначив, що ордер на проведення обшуку не містив жодної інформації про конкретні цілі та підстави для проведення обшуку, характер розслідування, точні місця проведення обшуків та про предмети, що підлягали вилученню. Таким чином, слідчі наділялися широкими повноваженнями.

Відповідно до положень національного законодавства, а саме ч. 5 ст. 234 КПК України, передбачено, що слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

Натомість, в порушення п. 4 ч. 5 ст. 234 КПК України, дізнавачем не надано доказів, які б свідчили про наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі знаходяться у зазначеному в клопотанні приміщенні.

Так з відеозапису, наявного в матеріалах кримінального провадження, наданого дізнавачем у судовому засіданні слідчому судді неможливо встановити дійсну адресу домоволодіння, територію якого через паркан було оглянуто. Крім того з вказаного відеозапису вбачається, що рослини зовні схожі на рослини конопель є дикоростучими, ростуть в траві з іншими некультивованими рослинами, ніхто не доглядає за ними, вони не прополені.

Крім того, в порушення вимог п. 7 ч. 3 ст. 234 КПК України, клопотання дізнавача не містить відомостей про індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Також слідчий суддя вважає безпідставним посилання на рапорт поліцейського СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області сержанта поліції ОСОБА_5 , який доданий до матеріалів справи, оскільки такий доказ не є достатнім для підтвердження доводів дізнавача та задоволення клопотання про проведення обшуку.

Так рапорт поліцейського, за відсутності інших доказів в їх сукупності, не може бути єдиним доказом для встановлення тих обставин, на які посилаються працівники поліції при зверненні до слідчого судді із вказаним клопотанням.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Пунктом 45 рішення ЄСПЛ «Бук проти Німеччини» від 28.04.2005 констатовано, що держави можуть за необхідності вдаватися до проведення обшуку з метою отримання доказів на підтвердження факту вчинення певних правопорушень. При цьому, суду необхідно оцінювати, чи підстави, наведені на обґрунтування проведення обшуку житла та виїмки з нього, є належними та достатніми і чи принцип пропорційності дотриманий (рішення у справах «Функе проти Франції» від 25.02.1993 (пункти 55-57); «Крем`є проти Франції» від 25.02.1993 (пункти 38-40).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не доведено потреби у проведенні обшуку у вказаному володінні особи, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні дізнавача, а тому слідчий суддя вважає що вимоги клопотання дізнавача не підлягають задоволенню.

У разі відмови у задоволенні клопотання про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи слідчий, прокурор не має права повторно звертатися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на обшук того самого житла чи іншого володіння особи, якщо у клопотанні не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею (ч. 6 ст. 234 КПК України).

Керуючись ст. 233, 234, 235, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год 10 хв 06.10.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_8