УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені 31.05.2023 року до ЄРДР за № 0000847 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.1 ст.263, ч.3 ст.358 КК України, зокрема, щодо організації групою осіб незаконного перетину державного кордону України на території Одеської області осіб чоловічої статі мобілізаційного віку в умовах воєнного стану шляхом вчинення дій спрямованих та усунення перешкод.

Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування, було встановлено, що ОСОБА_4 , знаходячись на території міжнародного пункту пропуску «Орлівка-Ісакча» за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська ОТГ, с.Орлівка, вул..Паромна, 1, прямуючи на виїзд з території України, під час проведення прикордонного контролю надав посадовим особам тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, що мають ознаки підробки.

Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування, в ході проведення огляду місця події за адресою: на території міжнародного пунткту пропуску «Орлівка-Ісакча» за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, Ренійська ОТГ, с.Орлівка, вул..Паромна, 1, було виявлено та вилучено належне ОСОБА_4 майно, а саме:Мобільний телефон марки Googl модель Pixel 4 чорного кольору з ІМЕІ НОМЕР_1 ; Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 ; Довідку військово-лікарської комісії №213 від 16.10.2023, - яке було визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор та власник майна просили розглянути клопотання без їх участі, звернувшись до суду з відповідними заявами.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного прокурором у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони володіння, розпорядження та користування, на наступні речі та документи:

-Мобільний телефон марки Googl модель Pixel 4 чорного кольору з ІМЕІ НОМЕР_1 ;

-Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 ;

-Довідку військово-лікарської комісії №213 від 16.10.2023.

Виконання ухвали покласти на прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1