Справа № 166/971/23 Провадження №11-кп/802/689/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника заявника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника заявника АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000564 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною ухвалою задоволене клопотання прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0000564 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення.

Своє рішення суд мотивував тим, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, минуло більше трьох років, провадження не зупинялося, строки давності не переривалися. Таким чином, наявні беззаперечні підстави, визначені п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, для прийняття рішення, передбаченого п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, тобто для закриття кримінального провадження. Не є для цього перешкодою попереднє ухвалення слідчими постанов про закриття кримінального провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України, які в подальшому було скасовані судом.

У поданій апеляційній скарзі представник заявника - адвокат ОСОБА_7 оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності. Зауважує, що попередні постанови слідчих про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України були скасовані у судовому порядку. З огляду на наведене, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, апелянта, яка підтримала апеляцію і просила скасувати ухвалу суду, прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, вказані вимоги закону при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим судом дотримані.

За приписами статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 08.10.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000564 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України (т.1 а.к.п.6).

Досудовим розслідуванням установлено, що 15 листопада 2007 року в смт. Ратне Волинської області невстановлена особа в кредитному договорі № 3509, укладеному між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_9 , підробила підпис позичальника (т.1 а.к.п.6).

Отже, події в даному кримінальному провадженні мали місце в 2007 році.

Із заяви про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, убачається, що представник АТ «Ощадний банк України» звернувся із вказаною заявою до правоохоронних органів лише 07 жовтян 2013 року (т.1 а.к.п.11-12), тобто вже після спливу строків давності, визначених п.2 ч.1 ст.49 КК України, які закінчились ще у 2010 році.

Так, відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, належить до категорії кримінальних проступків.

Положення п.2 ч.1 ст.49 КК України регламентують, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом першої інстанції встановлено, що з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, минуло більше трьох років, провадження не зупинялося, строки давності не переривалися.

Апеляційний суд також звертає увагу, що підозра в даному кримінальному провадженні нікому не оголошувалась.

На момент прийняття рішення судом першої інстанції з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше 15 років.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що протягом вказаного часу органом досудового розслідування шляхом проведення слідчих дій, зокрема допиту свідків, отримання тимчасових доступів, проведення почеркознавчих експертиз та інших необхідних слідчих дій так і не представилось можливим встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України.

З огляду на наведені обставини та норми КПК України, визначені п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, які дають підстави для закриття кримінального провадження, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, суд першої інстанції підставно задовольнив клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

А тому застосування судом першої інстанції у даному випадку п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України як підстави для закриття кримінального провадження повністю ґрунтується на вимогах Закону.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що попередні постанови слідчих про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України були скасовані у судовому порядку, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, на думку апеляційного суду, вони є необґрунтованими.

Місцевий суд вказав, що скасування слідчими суддями попередніх постанов слідчих про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у даному випадку не є перешкодою для закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

При цьому слід відмітити, що в своїх постановах про закриття кримінального провадження слідчий мотивував закриття кримінального провадження тим, що в даному випадку існують цивільно-правові відносини, які мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства (т.1 а.к.п.170, 230).

А у постанові про закриття від 30.06.2022 дізнавач також вказав і про сплив строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України (т.1 а.к.п.244).

На переконання суду апеляційної інстанції, закриття органом досудового розслідування даного кримінального провадження, у зв`язку з тим, що в даному випадку існують цивільно-правові відносини на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, не може бути перешкодую для закриття кримінального провадження судом на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки чинний КПК України не містить такої заборони.

Також апеляційний суд вважає за можливе відмітити, що з аналізу даного кримінального провадження вбачається, що в ньому закінчились строки досудового розслідування, визначені статтею 219 КПК України, та жодній особі не було повідомлено про підозру, оскільки відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, були внесені до ЄРДР 08.10.2013 (т.1 а.к.п.6), а перший раз кримінальне провадження було закрите постановою слідчого 31.08.2017 (т.1 а.к.п.170).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, за ступенем тяжкості відноситься до кримінальних проступків.

А положеннями ч.2 ст.219 КПК України регламентовано, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У ч.2 ст.298 КПК «Особливості досудового розслідування кримінальних проступків» встановлено правило про те, що досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Тобто КПК України не визначає строк дізнання для кримінальних проступків з моменту внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Разом з тим, кримінальні проступки за ст.12 КК України є найменш суспільно небезпечними діяннями. Далі за суспільною небезпекою визначено категорію нетяжких злочинів.

Частиною 2 статті 219 КПК України визначено строк досудового розслідування для нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів.

З огляду на те, що кримінальні проступки є менш суспільно небезпечними діяннями порівняно з нетяжкими злочинами, строк їх розслідування не повинен бути більшим, ніж для нетяжких злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника заявника АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2023 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді