Справа № 944/4345/23
Провадження №1-кп/944/995/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000339 від 23.06.2023, року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Молошковичі Яворівського району Львівської області, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого майстром в ДП "Західбудсервіс", особи з інвалідністю 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

судом визнано доведеним, що 22 червня 2023 року близько 17 год 15 хв ОСОБА_5 , знаходячись у м.Новояворівськ по вул.Вербицького, Яворівського району Львівської області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, вчинив конфлікт із ОСОБА_4 , в ході якого умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в область голови ділянку носа, внаслідок чого своїми неправомірними діями спричинив потерпілому, рану в ділянці спинки носа та синець на шкірі нижньої повіки правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, положень ст.63 Конституції України, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується визнав повністю, та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив призначити покарання на розсуду суду.

На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, що повністю визнав свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.

Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України є вірною, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, є особою з інвалідністю 3 групи,вчинив кримінальний проступок (враховуючи положення ст. 4, 5, 12 КК України).

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу винного, позиції прокурора, наслідків кримінального провадження, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При визначенні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, об`єм обвинувачення, майнова шкода не завдана, особу винного, який раніше не був засудженим, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, має постійне місце проживання, є особою з інвалідністю 3 групи,має джерело доходу, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та вважає недоцільним призначення інших видів покарання.

Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень у дохід держави.

Зобов`язати ОСОБА_5 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання цим вироком законної сили.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія повного тексту вироку вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом №2462-ІХвід 27.07.2022).

Суддя ОСОБА_1