Справа638/9032/23
Провадження № 1-кп/638/1542/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

захисників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 27 жовтня 2022 року за № 0001041 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, маючи на меті незаконне збагачення, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, умови перетинання державного кордону України, здійснення прикордонного контролю, регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.04.1994 № 3857-XII, Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 № 1710-VI, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених законом. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, що дають право громадянину України на виїзд з України (ст. ст. 2, 3 Закону № 3857-XII; п. 2 Правил № 57).

При цьому, при перетині кордону Державною прикордонною службою України обов`язково здійснюється прикордонний контроль, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон (ст. 2 Закону № 1710-VI).

Перетинання особами державного кордону здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України. Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами (ст. 6 Закону № 1710-VI).

Вказані вище положення законодавства, що стосуються перетину державного контролю, викладені також і у Законі України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 № 1777-XII, у ст. 1 якого зазначено, що державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Окрім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, в Україні із 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У зв`язку з цим на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.

Установлено, що ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним із введенням в Україні правового режиму воєнного стану і діючими обмеженнями щодо перетину державного кордону України, маючи на меті незаконне збагачення, перебуваючи на території м. Харкова, приблизно на початку липня 2022 року, більш точного часу не встановлено, вступив у незаконну змову із невстановленими на даний час особами щодо подальшого спільного вчинення дій із організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України під виглядом службового відрядження шляхом виготовлення підроблених документів, які надають право перетину державного кордону України, за грошову винагороду.

Діючи на виконання вказаного злочинного умислу та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_6 приблизно на початку листопада 2022 року, перебуваючи у м. Харкові, повідомив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про можливість незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом виготовлення на їх ім`я документів, які мали б посвідчувати право на виїзд з України, зокрема під виглядом службового відрядження, та запропонував йому підшукувати осіб, які бажають таким чином виїхати за кордон.

Після цього ОСОБА_8 , будучи в ході досудового розслідування на умовах конфіденційного співробітництва залученим до викриття злочинної діяльності ОСОБА_6 , згідно отриманої від нього інформації підшукав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який з метою подальшого викриття злочинної діяльності ОСОБА_6 погодився на придбання у нього за грошову винагороду документів на своє ім`я, що мали б посвідчувати його право на виїзд з України під виглядом службового відрядження, та надав добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з органом досудового розслідування.

У подальшому, 03.02.2023 близько 10 год. 50 хв., ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Космічна, буд. 23-А, зустрівся із ОСОБА_6 та повідомив йому про підшукання чоловіка призовного віку, який виявив бажання перетнути державний кордон України - ОСОБА_9 .

Після цього, 03.02.2023 близько 10 год. 50 хв., в ході вказаної зустрічі ОСОБА_8 через мобільний додаток «WhatsApp» зі свого мобільного номеру телефона НОМЕР_1 на мобільний номер телефона ОСОБА_6 НОМЕР_2 надіслав фотокопії документів, які посвідчують особу ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 у свою чергу повідомив ОСОБА_8 адреси пунктів обміну валют, розташованих у АДРЕСА_2 та у АДРЕСА_3 , через один із яких ОСОБА_8 повинен був здійснити переказ грошових коштів у сумі 5 000 доларів США на вказаний ОСОБА_6 електронний гаманець за отримання підроблених документів на ім`я ОСОБА_9 .

Далі, цього ж дня, 03.02.2023 приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 через мобільний додаток «WhatsApp» зі свого мобільного номеру телефона НОМЕР_2 на мобільний номер телефона ОСОБА_8 НОМЕР_1 надіслав повідомлення з індивідуальною адресою електронного гаманця, а саме: « НОМЕР_3 », на який ОСОБА_8 мав перерахувати грошові кошти в сумі 5000 доларів США, та код для переказу грошових коштів, а саме «AC.0017.0302.H2k9AП».

На наступний день, 04.02.2023 приблизно о 12 год. 58 хв., ОСОБА_8 прибув до пункту обміну валют за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 23, де повідомив касиру код для переказу грошових коштів, а саме: «AC.0017.0302.H2k9AП», та інформацію щодо індивідуальної адреси електронного гаманця, відомості про який напередодні йому надіслав ОСОБА_6 , і передав йому грошові кошти в сумі 5000 доларів США для їх подальшого переказу на цей гаманець.

Після здійснення переказу зазначених грошових коштів у сумі 5000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.02.2023 становило 201 500 грн., ОСОБА_6 у телефонній розмові із ОСОБА_8 підтвердив факт їх зарахування на вказаний електронний гаманець.

У подальшому, не пізніше 17.02.2023, ОСОБА_6 засобами мобільного зв`язку повідомив ОСОБА_8 про те, що пакет документів на ім`я ОСОБА_9 , на підставі яких він може перетнути державний кордон України, вже готовий, а ОСОБА_8 при цьому повідомив йому номер відділення поштової організації «Нова пошта», на яку ОСОБА_6 мав відправити документи згідно їх попередньої домовленості.

Далі, 17.02.2023 ОСОБА_6 , знаходячись у відділенні № 51 поштової організації «Нова пошта» за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 14, поштовим зв`язком відправив ОСОБА_8 пакет документів на ім`я ОСОБА_9 , на підставі яких останній мав перетнути державний кордон України.

Після цього, 20.02.2023 приблизно о 16 год. 30 хв. у відділенні № 3 поштової організації «Нова пошта» за адресою: Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Кошова, буд. 104/21, ОСОБА_8 отримав поштове відправлення із пакетом документів ім`я ОСОБА_9 , які мали надати йому право перетину державного кордону України під виглядом службового відрядження із ПАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» до Республіки Польща, а саме:

1) наказ № 692-н/ре від 17.02.2023 про направлення у відрядження начальника відділу закупівель ПАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування» ОСОБА_9 ;

2) тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 24.12.2021 на ім`я ОСОБА_9 ;

3) посвідчення № 7258 від 13.02.2023 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на ім`я ОСОБА_9 ;

4) витяг з наказу № 4051-23 від 13.02.2023 про бронювання військовозобов`язаних за підприємствами та установами, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України та суб`єктами господарювання у сфері аграрної політики та продовольства на ім`я ОСОБА_9 , які на виконання спільного із ОСОБА_6 злочинного умислу були виготовлені невстановленими особами за невстановлених під час досудового розслідування обставин, але не пізніше 20.02.2023, після чого передав їх ОСОБА_9 .

При цьому встановлено, що ОСОБА_9 ніколи не перебував у трудових відносинах із ПАТ «Київське центральне конструкторське бюро арматуробудування», а наказ № 4051-23 від 13.02.2023 про бронювання військовозобов`язаних не видавався.

Після цього, 20.02.2023 приблизно о 17 год. 23 хв., ОСОБА_6 через мобільний додаток «WhatsApp» зі свого мобільного номеру телефона НОМЕР_2 на мобільний номер ОСОБА_8 НОМЕР_1 надіслав повідомлення із зазначенням пункту пропуску через державний кордон України, розташований у Львівській області - «Рава Руська», через який на підставі вказаних вище документів ОСОБА_9 повинен був перетнути державний кордон України.

У подальшому, 25.02.2023 у період часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв., ОСОБА_9 прибув до пункту пропуску через державний кордон України, розташований у Львівській області - «Рава Руська», де перетнув державний кордон України з Республікою Польща, використовуючи отримані від ОСОБА_6 документи.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.332 КК України - тобтоу організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому з корисливих мотивів.

24 липня 2023 року між прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваним ОСОБА_6 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 332 КК України у повному обсязі, ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, надав в судовому засіданні пояснення про обставини викладені вище. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 має понести за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене за ч.3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням прикордонного та митного контролю і пропуску через державний кордон України в державних прикордонній та митній службах України строком на 3 (три) роки та без конфіскації майна. Приймаючи до уваги відомості про особу ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, що у сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, є достатні підстави вважати, що виправлення ОСОБА_6 можливе без реального відбування покарання, тому сторони погоджуються пропонувати суду звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, та покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст. 332 КК України за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 332 КК України згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкістю висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, даних про його особу, який раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття,активного сприяння розкриттю злочину, викриття інших осіб у вчиненні кримінального правопорушення (відповідно до постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-239км18) вказані обставини слід рахувати як альтернативні, незалежні та такі, що можуть існувати одна від одної), має на утриманні малолітнього сина на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, а тому є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України. ОСОБА_11 згідно даних наданих стороною обвинувачення, вважається раніше не засудженим, а тому слід затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадження відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 24 липня 2023 року між прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням прикордонного та митного контролю і пропуску через державний кордон України в державних прикордонній та митній службах України строком на 3 (три) роки та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (три) роки іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 01 травня 2023 року.

Речові докази:

«експрес-накладні» Нової пошти: 5274, 5450, 3792 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

Мобільний телефон «Самсунг» IMEI НОМЕР_5 , банківську картку mastercard НОМЕР_6 , мобільний телефон «Iрhone» сірого кольору - повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1