Справа № 930/829/21
Провадження №1-кп/930/80/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000960 від 22.11.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 189 КК України.

У судовому засіданні 23.10.2023 прокурор звернувся до суду із клопотанням про оголошення показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були надані останніми в ході розгляду обвинувального акту у Тиврівському районному суді (справа № 140/2628/15-к) та/або прослухати аудіо записи судових засідань, на яких проводились вказані процесуальні дії, оскільки зазначені свідки 29.06.2023 в приміщенні Немирівського районного суду Вінницької області під головуванням судді ОСОБА_1 в порядку ст.352 КПК України надавали показання, які не відповідають показанням, які останні надавали в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000960 від 22.11.2013, а також в ході розгляду обвинувального акту у Тиврівському районному суді (справа № 140/2628/15-к). При цьому, прокурор ОСОБА_3 посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19.11.2019 у справі №750/5745/15-к (провадження №51-10195 км 18).

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення даного клопотання, зважаючи на те, що зазначені свідки допитані даним складом суду .

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні даного клопотання, зважаючи на те, що у справі, в якій висловлена зазначена правова позиція, Верховний Суд виходив з того, що явка свідка до суду не могла бути забезпечена з об`єктивних причин, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про можливість використання показань цього свідка, даних попередньому складу суду, в той час, як у даній справі, свідки з`явилися в судове засідання та дали показання у справі.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до пункту 16 статті 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а стаття 23 КПК України визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Також Кодекс передбачає, що суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Верховний Суд в постанові від 19.11.2019 по справі №750/5745/15-к висловив позицію, в якій зазначає, що на відміну від позасудових показань, які прямо визнаються недопустимими доказами (друге речення частини 4статті 95 КПК), Кодекс не містить положення, яке вирішує питання допустимості показань свідка, допитаного в суді в тій же справі, але під час минулого розгляду. Суд вважає, що положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (перше речення частини 4статті 95 КПК), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Разом з цим, у вказаній справі Верховний Суд дійшов таких висновків: суд при розгляді справи повинен забезпечити право сторін на допит особи, яка дає показання, важливі для вирішення справи, і не вправі використовувати позасудові свідчення такої особи. Що стосується судових свідчень особи під час минулого розгляду, то навіть за умови наявності таких свідчень, сторона має право вимагати допиту такої особи під час нового судового розгляду, і в такому випадку суд має вжити всіх необхідних заходів для забезпечення такого права. У той же час, якщо попри всі необхідні заходи забезпечити явку такої особи виявилося неможливим, сторона на доведення своєї позиції може надати суду показання особи, які та давала під час минулого судового розгляду, і сам факт відсутності такої особи під час нового розгляду не може бути підставою для визнання таких її показань недопустимим доказом. Водночас, дослідивши ці показання, суд повинен дати їм оцінку з погляду допустимості, належності та достовірності, враховуючи, у тому числі, наскільки були забезпечені права сторони під час допиту особи в минулому розгляді. Факт неможливості допиту цієї особи під час нового судового розгляду має враховуватися судом при оцінці достовірності цього доказу у сукупності з іншими доказами у справі.

Таким чином, аналізуючи вказану правову позицію, Верховний Суд дійшов висновку про можливість використання при новому судовому розгляді показань особи, які вона давала перед іншим складом суду у цій же справі з подальшою їх оцінкою новим складом суду з точки зору допустимості, належності та достовірності, однак у разі об`єктивної неможливості забезпечення явки такої особи до зали судового засідання при новому судовому розгляді.

У даному кримінальному провадженні, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про оголошення показань яких попередньому складу суду, просить прокурор ОСОБА_3 , з`явилися в судове засідання, призначене Немирівським районним судом Вінницької області, та будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань, дали показання, у зв`язку із чим, прокурор не був позбавлений можливості здійснювати допит даних осіб та усунути розбіжності в їхніх показаннях.

З урахуванням викладених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст..ст. 23, 94,95, 225 КПК України, суд, -

П О СТ А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про оголошення показань свідків, наданих іншому складу суду у справі №930/829/21- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1