СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6197/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000595 від 20.10.2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

16.10.2023 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року (справа № 759/2358/23), в частині арешту земельної ділянки загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0206, власником якої ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано, зокрема, тим, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року (справа № 759/2358/23) у кримінальному провадженні № 0000595 від 20.10.2021 року накладено арешт на ряд земельних ділянок, зокрема на земельну ділянку загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0206, власником якої ОСОБА_4 .

Вказано на те, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0206, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.08.2021 року, посвідченого ПН КМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 1547. Органом досудового розслідування не спростовано факту правомірності набуття останньою права власності на майно та підстави, які б виправдовували необхідність такого втручання в права власності особи, яка не має статусу підозрюваного та не є учасником кримінального провадження № 0000595 від 20.10.2021 року, як арешт майна.

Зважаючи на викладене арешт підлягає скасуванню, так як фактично позбавляє власника належним чином розпоряджатись своїми правами та не виправдовує втручання у права власника.

В судове засідання представник власника майна адвокат ОСОБА_3 не з`явився, до початку судового засідання через канцелярію суду подав пояснення, в яких вказав, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі. Крім того, зазначив, що по ряду земельних ділянок на які накладався арешт, вже прийнято рішення про його скасування.

Прокурор про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вказав, що проти останнього заперечує і на даний час у кримінальному провадженні триває земельно-технічна експертиза, після якої буде вирішено питання про скасування арешту.

Неявка прокурора в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні матеріали для прийняття рішення.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, зокрема, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, зокрема, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.02.2023 року (справа № 759/2358/23) у кримінальному провадженні № 0000595 від 20.10.2021 року накладено арешт на ряд земельних ділянок, зокрема на земельну ділянку загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0206.

При цьому, як слідує з мотивувальної частини ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на земельні ділянки стало те, що вони є речовим доказом, оскільки являються об`єктам протиправних дій, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з даними ухвали слідчого судді, постановою від 12.07.2022 року вказане майно визнано речовим доказом № 0000595 від 20.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Разом з тим, на момент накладення арешту на згадане майно у кримінальному провадженні № 0000595 від 20.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, слідчим та прокурором не було доведено, що існує обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_4 , яка на момент арешту земельної ділянки загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0206, була власником арештованого майна, причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Крім того, на даний час ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000595 від 20.10.2021 року не повідомлено про підозру, вона не має відношення до кримінального провадження, що розслідується. Факту правомірності набуття останньою права власності на майно не спростовано в установленому порядку.

До того ж, як вбачається з наданої прокурором постанови про призначення земельно-технічної експертизи від 29.09.2023 року, якою останній заперечує проти заявленого клопотання, експертиза щодо земельної ділянки загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0206 не призначена.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається для забезпечення збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Крім того, стороною обвинувачення не надано суду доказів щодо необхідності подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також не спростовано доводи представника ОСОБА_4 .

Отже, дослідження наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт земельної ділянки загальною площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0206, а також про недоведеність факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про можливу причетність власника майна до кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000595 від 20.10.2021 року - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.02.2023 року у справі №759/2358/23, за результатами розгляду клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000595 від 20.10.2021 року, а саме: на земельну ділянку :04:002:0206, загальною площею 0,25 га, власником якої є ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1