Справа №591/4390/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/627/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відео конференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2023 року, на задоволення клопотаннястаршого слідчого СУ ГУНП в Сумській області, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 4 ст.189 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 грудня 2023 року, включно.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2023 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, звільнити його з-під варти негайно. Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог, захисник посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали слідчим суддею не було враховано те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, родину, приймає активну участь в діяльності громадського об`єднання, яка спрямована на підтримку Збройних сил України та зміцнення обороноздатності Держави, має незадовільний стан здоров`я, позитивно характеризується за місцем проживання та діяльності.

Крім того, в ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, суду було надано заяву про бажання особи взяти на особисту поруку ОСОБА_7 , яку слідчий суддя не розглянув та належної оцінки їй не надав.

На думку апелянта, ухвала суду не містить належних мотивів щодо неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, а наявне формулювання про те, що інші запобіжні заходи у вигляді застави, особистого зобов`язання, поруки, домашнього арешту не можуть бути застосовані, як вважав слідчий суддя, не забезпечать належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , є формальним і не містить необхідного обґрунтування.

Апелянт вважає, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не містить обставин, які б слугували підставою для обмеження права останнього на свободу та свідчили б про недостатність до нього застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка щодо задоволення апеляційної скарги - заперечувала, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного провадження вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000029 від 04 лютого 2023 року, в якому ОСОБА_7 07 липня 2023 року було затримано в порядку ст. 208 КПК України, 08 липня 2023 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 4 ст.189 КК України і в цей же день застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, в подальшому, було продовжено до 08 жовтня 2023 року.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії вказаного запобіжного заходу, слідчий посилався на обґрунтованість повідомленої останньому підозри та що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання такого запобіжного заходу, не зменшились та є актуальними і на даний час.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що доданими до нього доказами підтверджено обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, а також, що ризики, про які вказував слідчий, на даний час не зменшились та існують.

При цьому, слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких корисливих злочинів, скоєних з застосуванням насильства, йому можуть бути відомі певні відомості пов`язані з діяльністю, зокрема, особи причетні до вказаних подій та їх контакти, можливі потерпілі, свідки у справі, інші підозрювані їх місцезнаходження т з якими він особисто знайомий, а також інші необхідні для слідства відомості, обізнаність про які на цій стадії розслідування все ще може бути використана підозрюваним для негативного впливу на слідство та розгляд. Крім того, слідчим суддею було враховано і те, що підозрюваний не має достатньо міцних соціальних зв`язків та стабільних та офіційних джерел доходів.

Саме за наявності усіх вищезазначених обставин, слідчий суддя і дійшов до висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів та доцільність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим також погоджується і колегія суддів та не вбачає підстав для сумніву щодо правильності такого висновку, враховуючи, також, фактичні обставини злочинів, по яким ОСОБА_7 оголошена підозра, та суворістю майбутнього покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватості.

Що стосується посилань апелянта на те, що слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, родину, приймає активну участь в діяльності громадського об`єднання, яка спрямована на підтримку Збройних сил України та зміцнення обороноздатності Держави, позитивно характеризується за місцем проживання, то вони існуючих ризиків не зменшують та не свідчать про можливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, як і не свідчить про таку можливість бажання особи взяти останнього на поруки.

При цьому, на спростування доводів захисника, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні медичні дані, які б забороняли перебування ОСОБА_7 за станом здоров`я в умовах ізоляції від суспільства, а саме, у слідчому ізоляторі.

Що стосується клопотання ОСОБА_9 про взяття ОСОБА_7 на особисту поруку, яке було подано захисником у судовому засіданні під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, то колегія суддів враховує наступне.

Так, ч. 1 ст. 180 КПК України передбачено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що ОСОБА_9 який, як він вказував, є керівником Громадського об`єднання «Патріоти Білопільщини», бажав взяти підозрюваного ОСОБА_7 на поруки, з посиланням на те, що останній характеризується з позитивної сторони та є особою, раніше не судимою. Також, заявник вказував, що підстав вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися чи ухилятися від органів дізнання чи слідства, впливати на потерпілого чи свідків, з метою зміни їх свідчень чи скоювати нові кримінальні правопорушення немає, що він готовий забезпечити явку підозрюваного або обвинуваченого до органу досудового розслідування або суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу, участі у процесуальних діях, з посиланням на те, що йому відомо, у вчиненні яких кримінальних правопорушень підозрюється останній, яка відповідальність передбачена за данікримінальні правопорушення.

ОСОБА_9 вказував, що зобов`язується взяти ОСОБА_7 на особисту поруку, забезпечити його явку і при необхідності доставити його до органу дізнання, досудового слідства чи суду на першу вимогу ручається за належну його поведінку і йому відомо про наслідки невиконання таких зобов`язань поручителя.

На думку колегії суддів, застосування особистої поруки є ефективним, коли для обвинуваченого чи підозрюваного розрив соціальних зв`язків з поручителем або підрив його авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу.

Разом з тим, до вказаного клопотання не долучено доказів, якими б зазначені обставини були підтверджені.

При цьому, колегія суддів зауважує, що зважаючи на тяжкість та суспільну небезпеку злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , їх фактичні обставини, на даний час запобіжний захід у виді особистої поруки є неспівмірним з ризиками, передбаченими ч. 1 ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею та знайшли своє підтвердження і під час апеляційного розгляду, а тому у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Таким чином, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого слідчим суддею рішення, як і не встановлено підстав, за яких до підозрюваного ОСОБА_7 можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме, у вигляді домашнього арешту, про що зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Крім того, колегія суддів, також, звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочини, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 становлять небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 жовтня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4