У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2023 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002411 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Деснянського районного суду м.Києва надійшло клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Деснянської окружної прокуратруи м.Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002411 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України. про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Клопотання мотивовано тим, що не встановленні досудовим розслідуванням особи на протязі лютого 2022 року, шляхом підробки документів, а саме внесення недостовірних даних до офіційних документів, які надають право здійснювати правочин, спрямоване на набуття та зміну цивільних прав та обов`язків, а саме в довіреність, яку в подальшому використали даний завідомо підроблений документ в Головному сервісному центрі МВС України.

Так, 08.08.2023 року було допитано потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що у нього у володінні мається дев`ять транспортних засобів, а саме: марка Toyota, модель Corolla, білого кольору, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 , марка Toyota, модель Corolla, сірого кольору, 2017 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , марка Toyota, модель Corolla, сірого кольору, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 , марка Toyota, модель Corolla, сірого кольору, 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 , марка Toyota, модель Camry, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_10 , а також транспортні засоби, які належать його дружині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій належать транспортні засоби, а саме марка Toyota, модель Camry,, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_11 , 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_12 , марка Toyota, модель Camry, сірого кольору, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_13 , державний номерний знак НОМЕР_14 , марка Тоуоtа, модель Саmгу, сірого кольору, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_15 , державний номерний знак НОМЕР_16 , марка Тоуоtа, модель Саmгу , чорного кольору, номер шассі НОМЕР_17 , державний номерний знак НОМЕР_18 , вказані транспортні засоби, які офіційно належать його дружині фактично належали йому та перебували у нього в користуванні, його дружина знаходиться наразі в Ісламській республіці Афганістан та не може з явитися до Деснянського УП ГУНП у м. Києві. Крім того, потерпілий повідомив, що вказані транспортні засоби, які належать йому та його дружині він надавав в оренду в мережі Уклон, Болт та Убер, вказані мережі надавали йому грошові кошти за орендну плату, також він пояснив, що у нього є знайомий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким він познайомився приблизно 2019 році, при випадкових обставинах, вказана особа повідомила йому, що знає що він надає свої транспортні засоби в оренду для виконання послуг таксі, та хоче працювати на його транспортних засобах та самостійно таксувати тим самим заробляючи для них грошові кошти, так як вказаний чоловік викликав у нього довіру то він вирішив передати у користування ОСОБА_9 свій транспортний засіб, а саме марка Тоуоtа, модель Саmгу , чорного кольору,

номер шасі НОМЕР_19 , 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_12 , вказаний чоловік отримавши вказаний транспортний засіб таксував на ньому та заробляв їм грошові кошти, та за користування автомобілем сплачував оренду. Далі потерпілий пояснив, що всі вказані транспортні засоби перебували на території України та були в оренді, а він сам в той час перебував за кордоном та працював та іноді він приїджав до України, так як тут проживала його дружина та син, коли почалася війна на території України його син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 26.02.2022 зателефонував їх знайомому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та попрохав останнього відвести його та дружину до кордону, між Республіка Польща, на що ОСОБА_11 згодився та почав відвозити його дружину та сина, коли вказані особи їхали в автомобілі, то ОСОБА_11 сказав його сину, що наразі у зв язку з бойовими діями він може позабирати їх дев`ять транспортних засобів у водіїв ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та сховати, а далі вже чекати розпорядження щодо вказаних транспортних засобів саме від нього, на що його син згодився та сказав що передасть вказану інформацію мені, далі його син та дружина виїхали за кордон. Тахож потерпілий пояснив, що ні він ні дружина жодних документів, які надають право на продаж транспортних засобів нікому не надавали, під заставу, або інших кредитних обов`язків жоден транспортний засіб не мав. Далі потерпілий повідомив, що його син через приблизно три місяці телефонував ОСОБА_14 на абонентський номер телефона НОМЕР_20 та НОМЕР_21 , але останній не брав слухавку, після чого йому стало тривожно, та в подальшому він вирішив зі Сполучених штатів Америки приїхати на територію України та вияснити питання щодо вказаних транспортних засобів, під час приїзду йому стало відомо наступне, що ОСОБА_11 всі вказані транспортні засоби шахрайським шляхом присвоїв наступним чином, а саме коли він звіз його сім`ю до кордону то зателефонував всім іншим водіям у кількості 8 чоловік та повідомив, що він залишається на території України та він надав йому дозвіл на зберігання до його приїзду всіх транспортних засобів, на той період часу ОСОБА_11 перебував у м. Львів та всі водії так як самі виїхали за територію України приїхали до вказаного міста та передали транспортні засоби ОСОБА_9 , а той в свою чергу почав розпоряджатися вказаними транспортними засобами на свій розсуд, про що свідчать штрафи за перевищення швидкості руху, на його транспортних засобів по м. Києву, після чого від знайомих потерпілому стало відомо, що ОСОБА_11 якимось чином продав транспортні засоби, які йому належать а саме марка Toyota, модель Camry, сірого кольору, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_22 , державний номерний знак НОМЕР_16 , марка Toyota, модель Camry, сірого кольору, 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_13 , державний номерний знак НОМЕР_14 , марка Toyota, модель Camry, чорного кольору, номер шассі НОМЕР_23 , державний номерний знак НОМЕР_18 , марка Toyota, модель Camry, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_24 , 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_12 , марка Toyota, модель Corolla, сірого кольору, 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 , марка Toyota, модель Corolla, білого кольору, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 державний номерний знак НОМЕР_2 .

Наданий час в ході досудового розслідування встановлено, що автомобіль марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», д.н.з. НОМЕР_12 номер кузова НОМЕР_25 , чорного кольору, 2014 року випуску, перереєстрований на нового власника згідно договору купівлі- продажу, а саме на ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та отримав новий державний номерний знак НОМЕР_26 .

Слідчий зазначає, що, згідно п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З метою забезпечення повного, о б`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх о б`єктивних обставин у кримінальному провадженні, необхідним для слідства є провести та дослідити всі наявні, та встановлені дії, пов`язані з походженням майна - необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», номер кузова НОМЕР_27 , чорного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_26 .

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, яка передбачає можливість накладення арешту на майно у вигляді речей, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, не передбачено повідомлення особі підозри чи пред`явлення до неї цивільного позову, оскільки стосується питання накладення арешту вищевказаних речей.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК незастосування заборони на використання, а також заборони розпоряджатися майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Таким чином, вказані речі підпадають під ч. 2 ст. 167 КПК України і відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на них може бути накладено арешт.

Слідчий, прокурор в судове засідання по розгляду клопотання не з`явились, про час та місце його розгляду повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали клопотання, долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволені слідчого за таких підстав.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, відповідно до частини першої статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року, де визнавалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно статті 131, частини першої статті 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Також арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно, звертаючись до суду із цим клопотанням, слідчий обґрунтував підстави і мету накладення арешту на майно у виді транспортного засобу, як накладення такого арешту на майно, оскільки вказані речі підпадають під ч.2 ст.167 КПК України та зметою забезпечення збереження речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, у клопотанні слідчий, у розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо, особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч. 1 ст.170 КПК України.

Слідчим не надано слідчому судді та під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено доказів, які вказують на те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Крім того, обставини викладені слідчим у клопотанні про накладення арешту на майно, не були внесені до ЄРДР у рамках кримінального провадження № 0002411 від 08.08.2023, з витягу з ЄРДР щодо данного кримінального провадження, доданного до клопотання, не відображено обставин вчинення кримінального правопорушення, про які йдеться у клопотанні.

Враховуючи викладені обставини, підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002411 від 08.08.202 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, а саме автомобіль марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», д.н.з. НОМЕР_26 номер кузова НОМЕР_25 , чорного кольору, 2014 року випуску відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1