Провадження №1-кс/752/7959/23
У Х В А Л А

про арешт майна

29.09.2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання, внесене в рамках кримінального провадження № 0001520 від 23.06.2021 року заступником начальника слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Голосіївського окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

27 вересня 2023 року заступник начальника СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001520 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Враховуючи обставини провадження, тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, передбачене покарання у вчиненні злочинів, відповідальність за які передбачає, в тому числі, конфіскацію та спеціальну конфіскацію майна, слідчий вважає за необхідне не викликати підозрюваного, іншого власника майна, їх захисника під час проведення розгляду судом вказаного клопотання.

Слідчий в судове засідання не з"явився, надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність.

Дослідивши документи, додані до клопотання, встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчим відділом Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001520 від 23.06.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_5 26.09.2023 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2023 р. відносно ОСОБА_5 застосовано запорбіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за підозрюваною ОСОБА_5 на праві власності зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, слідчий зазначив, що метою такого заходу кримінального провадження є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З доводами слідчого суд погоджується, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому існують достатні підстави вважати, що суд може призначити останньому покарання у виді конфіскації майна.

Сукупність наданих суду матеріалів є достатньою для встановлення ймовірності причетності ОСОБА_5 до інкримінованого їй кримінального правопорушення, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини вказує на обґрунтованість підозри.

Таким чином, суд вважає, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на належне ОСОБА_5 майно з метою забезпечення конфіскації, як виду покарання.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме: на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві приватній власності належить ОСОБА_5 у вигляді заборони розпорядження (відчуження) об`єктом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя