ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 639 / 4712 / 23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 1883 /23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185,ч.1 ст.361 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме - потерпілого ОСОБА_10 належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від « 20 » 10 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

- визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст.72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку.

Визначено обрати ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено обов`язки: не залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , в період часу з 22-00 год. до 06-00 год. наступного дня без дозволу суду; не виїжджати за межі м. Харкова та Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання, місця роботи.

Після набрання вироком законної сили, визначено затримати ОСОБА_7 та через ДУ «Харківський слідчий ізолятор» направити його для відбування покарання.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, працює кухарем у гастромаркеті «Лавшаш», одруженого, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,

-визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

До набрання законної сили вироком вирішено запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирати.

Також вирішено питання щодо судових витрат відповідно до ст.126 КПК України.

Згідно вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили злочини проти власності у період воєнного стану. Так, ОСОБА_7 11.06.2023 близько 07:00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився біля будинку № 8 по вул. Каширській у м. Харкові, де. на відкритій ділянці місцевості, розташованій напроти будинку № 8 по вул. Каширській у м. Харкові, у траві помітив мобільний телефон чорного кольору, марки Samsung Galaxy S9, з сім-картою абонента ПрАТ «Vodafon» з номером НОМЕР_1 та сім-картою абонента ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 , вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 674М від 28.06.2023, складає 4640 гривень 00 копійок, та власником якого є ОСОБА_10 . Достовірно знаючи, що телефон йому не належить, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , непомітно для оточуючих, викрав вказаний мобільний телефон, поклавши його до кишені, звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 4640 гривень 00 копійок, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 674М від 28.06.2023.

Крім того, ОСОБА_7 , відчуваючи безкарність за раніше вчинений злочин, 11.06.2023 приблизно о 07 годині 30 хвилин, перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_2 , маючи доступ до викраденого мобільного телефону марки Samsung Galaxy S9, який належить потерпілому ОСОБА_10 , отримав доступ до інформації гаджету, при цьому достовірно знаючи, що наявна в телефоні сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon» з номером НОМЕР_1 та сім-карта абонента ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 , якими користувався потерпілий ОСОБА_10 , можуть бути використані для несанкціонованого доступу до інформації з обмеженим доступом, що охороняється, у тому числі Законом України «Про банки та банківську діяльність», а також Законом України «Про інформацію».

В цей час, у ОСОБА_7 виник прямий корисливий злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання у роботу електронної комунікаційної мережі, а саме до системи призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», в платіжній системі якого зареєстрований конфіденційний аккаунт потерпілого ОСОБА_10 , без відома та без дозволу власника, для отримання доступу до його банківських рахунків, реалізуючи який, ОСОБА_7 , маючи доступ до мобільного телефону ТМ Samsung Galaxy S9, на якому був встановлений додаток до автоматизованої системи віддаленого доступу для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», яка відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, маючи умисел спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж, діючи з метою незаконного збагачення за рахунок несанкціонованого доступу до автоматизованої системи АТ КБ «Приватбанк», використовуючи відповідний додаток, завантажений на мобільний телефон марки Samsung Galaxy S9, який облаштований сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon» з номером НОМЕР_1 та сім-картою абонента ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 , що є фінансовими номерами клієнта АТ КБ «Приватбанк», без згоди та відома власника, шляхом підбору кодового паролю та натискання кнопки «Увійти», здійснив вхід до особистого кабінету ОСОБА_10 , тим самим здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, після чого отримав повний доступ до інформації про поточний стан банківських рахунків потерпілого, у тому числі до банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_10 .

Після чого, 11.06.2023 у денний час доби, близько 09:00, точний час в ході досудового розслідування встановити виявилось не можливо, маючи при собі раніше викрадений мобільний телефон марки Samsung Galaxy S9, прибув до свого знайомого ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , якого ОСОБА_7 залучив до вчинення кримінального правопорушення, повідомивши йому про свої злочинні наміри. а саме про те, що має при собі мобільний телефон марки Samsung Galaxy S9, який був здобутий злочинним шляхом, вказавши, що має повний доступ до банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_10 , запропонував останньому зняти кошти з рахунку потерпілого.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення грошових коштів, продовжуючи реалізацію якого, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , о 10 годині 24 хвилини, маючи несанкціонований доступ до інформаційної (автоматизованої) системи, призначеної для дистанційного керування банківськими рахунками у режимі реального часу «Internet Banking Приват-24», в платіжній системі якого зареєстрований конфіденційний аккаунт потерпілого ОСОБА_10 , здійснили переказ грошових коштів у сумі 29 000 гривень, з урахуванням автоматичного відрахування відсотків за переказ 29 148 гривень 02 копійки, з картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , рахунок НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_10 , на віртуальну картку АТ «УНІВЕРСАЛ-БАНК», № НОМЕР_5 , рахунок НОМЕР_3 , яку надав громадянин ОСОБА_12 , який є знайомим ОСОБА_9 та який не був обізнаний про його злочинні наміри.

Надалі, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , заволодівши грошовими коштами потерпілого, розпорядились ними на власний розсуд, в результаті чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 29 148 гривень 02 копійки.

Зазначені дії Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані: за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; за ч. 1 ст. 361 КК України - як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем; за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції в частині призначеного покарання, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок та до призначеного ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого, який вину визнав повністю, відшкодував потерпілому повністю шкоду, що підтвердив потерпілий, просив у потерпілого пробачення за скоєне і просив суворо його не карати. Потерпілий пробачив обвинуваченого та просив суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_7 . Як зазначає захисник, вироком враховано щире каяття обвинуваченого та повне відшкодування шкоди, проте, не враховано особу обвинуваченого, зокрема те, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, проживає разом з матір`ю, яка хворіє на хронічний гепатит «С», потребує допомоги від сина, з яким вони проживають у м. Харкові, як тимчасово переміщені особи з Донецької області. На обліку у нарколога і психіатра ОСОБА_7 не перебуває, характеризується добре за місцем проживання в м. Харкові . Сам обвинувачений також страждає на гепатит. Вчинив злочин, бо необхідність постійного лікування матері потребує постійних коштів, а на час війни він не зміг знайти роботу, хоча має вищу освіту, оскільки в 2011 році закінчив Українську державну академію залізничного транспорту і здобув професію провідника пасажирського вагону. На досудовому слідстві, ОСОБА_7 визнавав провину та надавав правдиві покази, сприяв органам слідства в розкритті злочину.

А тому, з урахуванням викладеного, захисник просить змінити вирок в частині призначеного покарання та застосувати відносно обвинуваченого положення ст.75 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник та обвинувачений підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого стосовно невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання, з посиланням на його суворість та вимоги щодо призначення більш м`якого покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які, відповідно до статті 12 КК України є: за ч.4 ст. 185 КК України - тяжким злочином, за ч. 1 ст. 361 КК України кримінальним проступком, а також судом враховано особу обвинувачених, їх вік, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують та позицію потерпілого ОСОБА_10 .

При призначені ОСОБА_7 покарання, судом було враховано, що він в силу ст. 89 КК України не має судимості, не одружений, офіційно не працює, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання щодо ОСОБА_7 можливе шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст.185 КК України, а також у виді обмеження волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.361 КК України, які водночас не виходять за межі, передбачені ст. 69-1 КК України, яка в даному випадку повинна бути застосована до обвинуваченого, оскільки наявні обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшують його покарання, ОСОБА_7 також визнано винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Разом із цим, суд дійшов висновку, що застосування до ОСОБА_7 положень ст. ст. 69, 75 КК України в даному випадку не в повній мірі відповідатиме ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та не сприятиме виправленню обвинуваченого, оскільки він, хоча в силу ст. 89 КК України не судимий, проте у минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності, офіційно не працює, не одружений, вчинив у даному кримінальному провадженні три епізоди кримінально караної діяльності, що на думку суду, може свідчити про певну схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

Досягнення мети покарання щодо ОСОБА_9 , на думку суду, можливе шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, який водночас не виходить за межі, передбачені ст. 69-1 КК України, яка в даному випадку повинна бути застосована до обвинуваченого, оскільки наявні обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшують його покарання, ОСОБА_9 також визнано винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні. Враховуючи, щире каяття, репутацію обвинуваченого ОСОБА_9 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, офіційно працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, повне відшкодування потерпілому завданої шкоди, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, а тому звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст.66,67 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

З огляду на обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, що виразилось у повному відшкодуванні шкоди потерпілому, активному сприянню розкриттю злочину, позитивної характеристики обвинуваченого за місцем проживання, відсутність завданих злочином тяжких наслідків, а також ті обставини, що обвинувачений, хоча і не вперше притягується до відповідальності за кримінальні правопорушення, проте, бажає стати на шлях виправлення, здійснюючи позитивні кроки щодо працевлаштування, зараз працює неофіційно, виконуючи побутові роботи за оголошеннями «муж на час» та намагання його працевлаштуватись офіційно, а також беручи до уваги необхідність обвинуваченого піклуватись про хвору матір, яка потребує постійного догляду та підтримки, в тому числі і матеріальної, колегія суддів вважає, що ці обставини, в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та свідчатьпро можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування ним покарання. А тому, призначене обвинуваченому місцевим судом покарання, навіть у мінімальному розмірі, встановленому в санкції вказаної частини статті, в даному випадку є явно недоцільним і несправедливим, оскільки наведені вище відомостідають підстави зробити висновок про можливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування ним покарання.

На думку колегії суддів в даному випадку є достатні підстави для висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_7 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання, що є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке може виразитися, згідно п.4 ч.1 ст.413 КПК України, у призначенні більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає задоволенню у повному обсязі, а вирок суду підлягає зміні в частині призначення ОСОБА_7 покарання зі звільненням його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладенням відповідно до ст.76 КПК України обов`язків.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.2 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 10 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, в чистині призначеного ОСОБА_7 покарання, - змінити.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4