Справа №:755/8972/23
Провадження №: 1-кп/755/1499/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002655, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Києва, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, громадянки України, на момент затримання була офіційно працевлаштована, з вищою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судима: 02.08.2022 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 34000 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Сніжне, Донецької області, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_10 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

В межах кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Судом було отримано клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 щодо зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, яке захисник обгрунтовує тим, що ризики, про які заявляє прокурор, не обгрунтовані та жодними доказами не підкріплені. Просить змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки визначений наразі розмір застави є надмірним для обвинуваченого.

В судовому засіданні захисник підтримала заявлене клопотання, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави до мінімально визначеного для кримінальних правопорушень цієї тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував.

Інші учасники судового провадження не заперечували щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 щодо зміни запобіжного заходу.

Крім того, в судовому засіданні прокурором були подані письмові клопотання щодо продовження обвинуваченим, кожному окремо, запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

У клопотаннях прокурора, зазначається, що на сьогодні продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжних заходів на стадії досудового розслідування, та їх продовження в подальшому, а більш м`які запобіжні заходи, аніж ті, що наразі застосовуються до обвинувачених, не здатні запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у кримінальному провадженні.

Зокрема, тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, згідно з клопотаннями, поданими прокурором, обумовлене наявністю ризиків, що наведені в п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в ході судового розгляду внесені клопотання підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечувала. Вважала ризики не обґрунтованими, зазначила, що прокурором жодного разу не було надано доказів перешкоджання досудовому розслідуванню. Також зауважила, що належним чином їх не було ознайомлено зі змістом аудіо- та відеозаписів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Просив у його задоволенні відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також зауважив, що робота із підзахисним в умовах слідчого ізолятора є ускладненою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 також заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Додала, що обвинувачені не були ознайомлені із відеозаписами, їх права обмежуються. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, переглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, в тому числі злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, обставини вчинення яких, відповідно до обвинувального акту, свідчать про вчинення декількох епізодів злочинів, у складі організованої групи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд зазначає, що доводи сторони захисту зводяться до запевнення у відсутності ризиків у кримінальному провадженні з боку обвинуваченого та їх доказів, зокрема, відсутності у ОСОБА_3 намірів переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню, без наведення реальних підстав для зміни запобіжного заходу та відомостей щодо обставин, які виключають тримання обвинуваченого під вартою.

Водночас наведені стороною захисту доводи не переважають конкретних та реальних ризиків, існування яких було встановлено судом, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

З урахуванням наведеного, суд доходить обґрунтованого висновку, що захисником ОСОБА_8 не наведено виключних та переконливих обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на більш м`який, а відтак суд не знаходить підстав для задоволення її клопотання.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження запобіжних заходів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 178, 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

У ході обговорення питання доцільності продовження строків дії застосовуваних до обвинувачених запобіжних заходів відповідно до обвинувального акту встановлено наступні відомості.

Обвинувачений ОСОБА_3 непрацевлаштований, є раніше не судимою особою, стійких соціальних зв`язків, в тому числі власної родини, не має. Має реєстрацію та постійне місце проживання. Обвинувачується у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, непрацевлаштований, має реєстрацію та постійне місце проживання. Обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_4 має вищу освіту, на момент затримання була працевлаштована, має постійне місце проживання та реєстрацію у м. Києві, раніше судима за вчинення злочину, аналогічного тому, у вчиненні якого обвинувачується в межах даного кримінального провадження, а саме - за ч. 2 ст.309 КК України. Обвинувачується у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за своїм віком і станом здоров`я не мають специфічних особливостей стану здоров`я.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченим застосовуваних запобіжних заходів суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Обвинуваченій ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, є вагомим та детальна оцінка їм буде надана судом під час ухвалення кінцевого судового рішення, однак на даній стадії судового провадження він є достатнім для застосування до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

Також судом враховується, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочинів, що мають підвищену суспільну небезпеку, оскільки пов`язані із розповсюдженням психотропних речовин та залученням інших осіб до їх вживання.

Оцінюючи ризики, що наявні у кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

У випадку обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає доведеним ризик переховування від суду, з огляду на покарання, яке може бути призначено останньому у разі доведення його вини у вчиненні низки інкримінованих йому злочинів, що передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна. В контексті цього ризику суд приймає до уваги, що останній не має стійких соціальних зв`язків, що могло б запобігти настанню вказаного ризику.

Крім того, на думку суду, обґрунтованим є ризик продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, або вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, організованою групою, при цьому, кримінальні правопорушення обумовлені вчиненням кількох епізодів злочину, що свідчить про системність дій і намірів щодо їх продовження, та, відповідно, високий рівень вірогідності настання зазначеного ризику, незважаючи на відсутність даних щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності в минулому. При цьому, судом у світлі зазначеного ризику також враховується, що обвинувачений непрацевлаштований, не має стабільних та офіційних доходів.

Аналізуючи ризики, що мають місце у випадку обвинуваченого ОСОБА_5 , суд доходить висновку, що має місце ризик переховування від органу досудового розслідування, з огляду на покарання, яке може бути призначено останньому у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна.

В той же час, на думку суду, обґрунтованим також є ризик продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, або вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких, групою осіб. При цьому, кримінальні правопорушення обумовлені вчиненням кількох епізодів злочину, що свідчить про системність дій та намірів учасників щодо їх продовження та високий рівень вірогідності настання зазначеного ризику, незважаючи на відсутність даних щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в минулому та, відповідно, доказів схильності особи до неправомірної поведінки у суспільстві. У контексті цього ризику судом враховується, що обвинувачений наразі непрацевлаштований, не має стабільних та офіційних доходів, що може спонукати його до продовження неправомірної діяльності.

Оцінюючи наявні у кримінальному провадженні ризики, що можуть настати у випадку обвинуваченої ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що також має місце ризик переховування від суду, з огляду на тяжкість покарання, що може бути призначено у разі доведення вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, що їй інкриміновані. Обвинувачена на цей час непрацевлаштована, не має заборон щодо виїзду за кордон, тому може безперешкодно залишити країну, виїхавши за її межі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В той же час, обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, у вчиненні чого ОСОБА_4 обвинувачується в межах даного кримінального провадження. При цьому, у світлі даного ризику суд також враховує, що обвинувачена є особою, раніше судимою за вчинення аналогічного злочину, що свідчить про низький рівень правосвідомості останньої та готовність до неправомірної поведінки у суспільстві, а також про те, що остання, будучи засудженою за вчинення злочину, пов`язаного з обігом наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, не стала на шлях виправлення та, ймовірно, вчинила нові кримінальні правопорушення, пов`язані з обігом психотропних речовин, що обумовлюються системністю дій у складі організованої групи, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів кримінальних правопорушень, вчинених групою осіб.

Встановлені судом у кримінальному провадженні ризики є наявними та такими, що можуть справдитись з великим ступнем вірогідності.

В той же час, суд вважає недоведеними та не приймає до уваги заявлені прокурором у клопотаннях ризики знищення, сховання чи спотворення доказів у кримінальному провадженні чи перешкоджання в інший спосіб досудовому розслідуванню, з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, увесь обсяг доказів у кримінальному провадженні зібраний.

З огляду на наведене, на переконання суду, саме застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожного окремо, запобіжних заходів у виді тримання під вартою здатне убезпечити настання зазначених та інших ризиків.

Таким чином, на даний час суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим раніше обраних запобіжних заходів у виді тримання під вартою на більш м`які, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому суд вважає необхідним продовжити обвинуваченим строк застосовуваних запобіжних заходів.

В той же час, вирішуючи порушене питання щодо зменешення обвинуваченим сум застави, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням, окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З огляду на встановлені ризики, враховуючи дані щодо осіб обвинувачених, стадію на якій перебуває дане кримінальне провадження, суд доходить висновку про можливість зменшення розміру застави, визначеного для обвинувачених, як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Водночас, аби розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен, врахувати положення ст.ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, її особистістю, добробутом, тяжкістю інкримінованого злочину, іншими ознаками. При цьому, слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд, зважаючи на практику ЄСПЛ, відповідно до якої з плином часу ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, значно зменшуються або ж взагалі зникають, суд вважає можливим зменшити розмір застави, і визначити обвинуваченим розмір застави, достатній для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених КПК України, а саме: для обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень; для обвинуваченого ОСОБА_5 - у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181-183, 194, 201, 331, 383 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 - відмовити.

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про продовження запобіжних заходів - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 04 лютого 2024 року включно.

Зменшити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти, до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 04 лютого 2024 року включно.

Зменшити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму застави, у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти, до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто 04 лютого 2024 року включно.

Зменшити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму застави, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти, до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) гривень.

Обвинувачені або заставодавці мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі на відповідний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва та надати документ, що це підтверджує, до ДУ "Київський слідчий ізолятор".

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві;

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО: 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ;

р/р UA1012089.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі її звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у разі його звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі для кожного окремо, обвинувачені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачені вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинувачених та їх явки за викликом.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_13