Справа № 487/3095/23
Провадження № 1-кс/487/4391/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.07.2023 року (справа №487/3095/23, провадження №1-кс/487/2113/23) у кримінальному провадженні, внесеному 16.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 звернувся 27.10.2023 року до Заводського районного суду міста Миколаєва в інтересах ОСОБА_2 з клопотанням про часткове скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.07.2023 року (справа №487/3095/23, провадження №1-кс/487/2113/23) у кримінальному провадженні, внесеному 16.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України, на майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації,а саме: автомобіль «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_1 , із забороною розпоряджатися та користуватися вказаним майном, шляхом скасування заборони користуватися вказаним майном.

В обґрунтування клопотання зазначено, що вказаний автомобіль розташовано на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в місті Херсоні по Береславському шосе. Після звільнення і по цей час місто Херсон перебуває під сильними ворожими обстрілами. Під обстріли попав і вищевказаний майданчик, оскільки влучання було на сусідній ділянці. Постановою слідчого від 29.09.2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання про передачу автомобіля «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання ОСОБА_2 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у скасуванні арешту транспортного засобу в частині заборони користування автомобілем, оскільки такі дії можуть призвести до приховування, зникнення, пересування та втрати речового доказу, неможливості спеціальної конфіскації вказаного майна, а також конфіскації майна, як виду покарання, з урахуванням повідомлення на теперішній час ОСОБА_2 про підозру за ч. 3 ст. 199 КК України, яка є особливо тяжкою та передбачає відповідне покарання.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали за клопотанням, слідчий суддя приходить до наступного.

За змістом ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Перевіркою матеріалів встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000395 від 16.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 організували незаконне виготовлення та розфасовку для подальшого збуту на території міста Херсона та Херсонської області підакцизних товарів (алкогольних напоїв та тютюнових виробів).

До функцій останніх входить оренда складських приміщень з метою виготовлення, зберігання та фасування підакцизних товарів, підшукування суб`єктів господарської діяльності, яким можна збувати незаконно виготовлену продукцію.

Безпосередніми виконавцями, які, за вказівками останніх, займаються транспортуванням з місць отримання продукції та сировини каналами «Нової пошти» до орендованих складських приміщень, виготовленням алкогольних напоїв, збутом продукції до торгових магазинів, збором грошових коштів, є: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Одним зі складських приміщень, де незаконно виготовляються та зберігаються до збуту підакцизні товари є складське приміщення, розташоване на території виробничої бази, яка перебуває в користуванні ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане складське приміщення ОСОБА_8 надав братам Банішевським для виготовлення та зберігання алкогольних напоїв, а також тютюнових виробів. Також останній діючи за попередньою змовою з іншими учасниками групи допомагає у перевезенні цієї алкогольної продукції та тютюнових виробів на автомобілі «TATA LPT613», д.н. НОМЕР_2 до місць подальшої їх реалізації.

Причетність ОСОБА_8 до вищевказаної злочинної діяльності підтверджується проведеними слідчими (розшуковими діями), зокрема протоколом про результати проведення НСРД аудіо-, відеоконтроль особи від 05.05.2023 №3/37-1025, відповідно до якого зафіксовано як 19.04.2023 близько 14:30 год. ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Херсон, вул. Паровозна, 7, здійснює завантаження у автомобілі «TATA LPT613», д.н. НОМЕР_2 палетів з коробками різного розміру (тютюнові вироби).

Відповідно до довідки з ІПНП власником транспортного засобу «RENAULT KANGOO» д/н НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва проведено обшук автомобіля «RENAULT KANGOO» д/н НОМЕР_1 , за результатами якого вилучено вказаний автомобіль.

04.07.2023 вилучений автомобіль «RENAULT KANGOO» д/н НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження визнано речовим доказом, оскільки він безпосередньо використовувався для перевезення незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв та тютюнових виробів) для подальшої їх реалізації, сам по собі може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містить інформацію про умови, обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, про що слідчим винесено відповідну постанову.

Відповідно до вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України спеціальна конфіскація майна застосовується зокрема за умови вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, якщо це майно було підшукане, використане, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 961 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої ст. 170 КПУК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, у зв`язку з існуванням сукупності підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації, слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення, про що 07.07.2023 року було постановлено відповідну ухвалу. При цьому слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та норми ч. 4 ст. 170 КПК України, застосовано найменш обтяжливий спосіб арешту майна та враховано, що це не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За змістом ст. 100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 (далі за текстом Порядок КМУ від 19.11.2012 року №1104), визначення місця знаходження речового доказу протягом досудового розслідування покладено законом на орган досудового розслідування, за виключенням випадків вирішення питання передачі речового доказу на реалізацію, що у цьому випадку не мало місця.

З огляду на викладене, у зв`язку із недоведеністю того, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, враховуючи, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження, клопотання про скасування арешту на майно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 84, 91-94, 98, 100, 170-174, 308, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.07.2023 року (справа №487/3095/23, провадження №1-кс/487/2113/23)у кримінальному провадженні, внесеному 16.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали слідчого судді, що не підлягають оскарженню, можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1