Номер провадження: 11-кп/813/503/24
Справа № 947/1930/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції (дистанційне судове провадження) з використанням системи EasyCon поза межами приміщення суду за участі обвинуваченої ОСОБА_10 , матеріали кримінального провадження № 0001014 від 23.07.2020 року за апеляційними скаргами прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18.07.2023 року, стосовно,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка с. Секретарівка, Біляївського району, Одеської області, з середньою освітою, заміжня, має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, в силу ст.89 КК України вважається такою, що не має судимості, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_11 про вилучення з матеріалів судової справи усіх документів, ніж тих, що зазначені у ст.291 КПК України.

Задоволено скаргу захисника ОСОБА_8 , визнано такими, що не відповідають вимогам КПК України дії слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 та керівника Приморської окружної прокурати м. Одеси ОСОБА_15 , спрямовані у незаконний спосіб на продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001014 від 23.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та скасовано постанову керівника Приморської окружної прокурати м. Одеси ОСОБА_15 від 17.12.2021 про продовження до трьох місяців строку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Також ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та кримінальне провадження №0001014 від 23.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_16 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_17 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення зі ОСОБА_16 матеріальної шкоди в іноземній валюті у розмірі 48500 (сорок вісім тисяч п`ятсот) доларів США, 3 відсотків річних у розмірі 8730 (вісім тисяч сімсот тридцять) доларів США, а всього 57230 (п`ятдесят сім тисяч двісті тридцять) доларів США, що складає еквівалент в національній валюті в сумі 2795490 (два мільйони сімсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста дев`яносто) грн., та моральної шкоди в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн., у зв`язку із закриттям кримінального провадження залишити без розгляду.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд послався на те, що кримінальне провадження №0001014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, зареєстровано в ЄРДР 23.07.2020, та вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином. Згідно ст.219 КПК України, строк досудового розслідування в кримінальному провадженні сплив 22.07.2021. Разом з тим, після завершення граничного строку досудового розслідування, слідчим вжиті процесуальні дії щодо складання повідомлення про підозру 19.10.2021, а прокурором щодо затвердження цього документу і фактичне повідомлення і вручення підозрюваній особі та її захисникам повідомлення про підозру; складання клопотання про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців; складання повідомлень підозрюваній особі та її захисникам про наявність клопотання слідчого про продовження строків досудового розслідування; постановлення керівником органу прокуратури постанови від 17.12.2021 про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців. Крім того, поза межами строків досудового розслідування також була постановлена прокурором постанова від 07.10.2021 про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.2 ст.190 на ч.4 ст.190 КК України, яка не скасована. Доводи прокурора та потерпілого щодо перекваліфікації злочину на ч.4 ст.190 КК України, спростовані під час підготовчого судового засідання.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор та представник потерпілого подали апеляційні скарги, в яких вказують на незаконність ухвали, просили її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор посилається на те, що суд в порушення ст.31 КК України не роз`яснив обвинуваченій право на колегіальний розгляд її справи судом. Доводи прокурора щодо перекваліфікації злочину з ч.2 ст.190 на ч.4 ст.190 КК України були надані в підготовчому судовому засідання в тому числі з відомостями з витягу з ЄРДР, копією ухвали слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 23.07.2021 року, в яких маються відомості про кваліфікацію у вказаному провадженні вже на ці дати за ч.4 ст.190 КК України, а постанова прокурора та відомості в Реєстрі досудових розслідувань за датою постанови від 07.10.2021 року, а не 23.06.2021 року є технічною помилкою. Тому, на переконання прокурора, строк для повідомлення про підозру ОСОБА_16 не сплив, так як і не сплив строк продовження досудового розслідування до трьох місяців та звернення до суду з обвинувальним актом. Також прокурор вважає, що не було порушено право підозрюваної під час вручення їй клопотання про продовження строку досудового розслідування, оскільки 10.12.2021 підозрюваній та її захисникам повідомлено про складення клопотання, а також про можливість отримати дане клопотання у слідчого, однак ні підозрювана, ні її захисники не з`являлись до органу досудового розслідування та лише 14.12.2021 до органу досудового розслідування з`явився один з захисників підозрюваної. Після чого, слідчим на виконання вимог ст.295 КПК України було вручена копія клопотання захиснику, а також його копію надано підозрюваній. Окрім того, скан-копію клопотання про продовження строку досудового розслідування було направлено підозрюваній за допомогою мобільного месенджера, про що слідчим було складено відповідний рапорт. Прокурор, посилаючись на рішення Верховного Суду від 29.08.2023 у справі №757/16489/22 вважає, що судом в підготовчому засіданні надана оцінка рішенням сторони обвинувачення, що виходить за межі компетенції суду на цій стадії, а тому рішення суду про скасування постанови про продовження строків досудового розслідування та закриття кримінального провадження є необґрунтованими.

Представник потерпілого ОСОБА_12 також вважає, що оскаржене рішення постановлене незаконним складом суду у зв`язку із порушенням ч.2 ст.31 КПК України про колегіальний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_16 , зважаючи і на те, що в матеріалах провадження наявне клопотання обвинуваченої про колегіальний розгляд. Вважає, що суд не роз`яснив обвинуваченій права на колегіальний розгляд справи. Посилання суду в оскаржуваній ухвалі на те, що сторона захисту заявили про те, що наполягають на колегіальному розгляді у разі призначення справи до розглядує завідомо недостовірним, та суперечить поданому клопотанню обвинуваченої та тому, що захисник наголошував на колегіальному розгляді справи.

Крім того, представник потерпілого зазначила, що судом безпідставно прийнято рішення щодо проведення судового засідання в режимі відео конференції за участі обвинуваченої, оскільки така заява потерпілій стороні не надавалась, та судом не виносилась ухвала про здійснення судового засідання в режимі відео конференції. В порушення ч.2 ст.314 КПК України суд не повідомив ні потерпілого, ні обвинувачену про їх права та обов`язки, а в порушення порядку проведення підготовчого судового засідання перейшов до розгляду скарг на рішення органу досудового розслідування (постанови про продовження строків досудового розслідування) та прийняв рішення про скасування цієї постанови, що не передбачено під час вирішення питання щодо закриття провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Крім того, посилається на те, що судом не досліджувались докази.

Потерпілий та його представник були повідомлені про дату та час судового розгляду належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення та повідомлення на електронну адресу, однак в судове засідання апеляційного суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили, однак прокурором суду була надана заява від представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 , про розгляд апеляційних скарг за відсутності сторони потерпілих.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурорів, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.

При цьому, судам першої інстанції слід ретельно перевіряти не тільки дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291-293 КПК, а й виконання ним приписів ст. 291 КПК, з огляду на що, здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п.1 ч.2 ст.412 КПК становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.

Саме підготовче судове засідання надає право суду закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Водночас, у разі відсутності підстав, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК, суд проводить підготовку досудового розгляду та у разі наявності підстав, призначає судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Згідно з ч.2 ст.31 КК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Як вбачається із обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001014 від 23.07.2020 року, який надійшов до суду першої інстанції, ОСОБА_16 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_18 ОСОБА_9 ) ставилось у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, а тому може здійснюватися колегіально лише за клопотанням обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

В цьому випадку, якщо обвинувачений не скористається своїм правом на колегіальний розгляд провадження буде здійснюватися одноособово.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_9 на стадії підготовчого судового розгляду подала до суду клопотання про здійснення розгляду справи колегією суддів.

Таким чином, обвинувачена просила суд провести саме судовий розгляд провадження колегіальним складом суду, а не підготовче судове засідання, в якому і вирішується питання щодо колегіального розгляду справи (у разі наявності клопотання обвинуваченого).

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що даний довід фактично зводиться до констатації нібито порушеного права обвинуваченої на колегіальний розгляд справи, але про це заявляє потерпіла сторона, не зазначаючи в якій спосіб такий розгляд порушив її права.

З огляду на наведене, доводи представника потерпілого про проведення підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_9 з порушенням вимог ст.31 КПК, є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційних скарг стосовно незаконності оскарженої ухвали в якій зроблено висновок про недотримання строків досудового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Пунктом 1 частини 2 статті 219 КПК регламентовано, що строк досудового розслідування для даного кримінального провадження становить дванадцять місяців з моменту внесення відомостей до ЄРДР по день повідомлення особі про підозру.

Якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, то відповідно до ч.1 ст.294 КПК, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.

Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Абзац 2 цього пункту визначає, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Натомість, після постановлення оскаржуваного рішення Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо посилення самостійності Спеціалізованої антикорупційної прокуратури» від 8 грудня 2023 року № 3509-IX виключено зазначений абзац, а також ч.1 ст.294 КПК та абзац вісімнадцятий частини першої статті 284 КПК (Закон набрав чинності з 1 січня 2024 року).

Згідно з ч.1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Враховуючи наведені положення процесуального закону, колегія суддів вважає, що розглядаючи дане провадження мають застосовуватися норми, які діяли на момент проведення досудового розслідування та постановлення оскарженого рішення.

Доводи сторони обвинувачення стосовно втручання суду першої інстанції у вирішення питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, яке суд не вправі вирішувати у підготовчому судовому засіданні, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо правомірності кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.4 ст.190 КК України, а також правомірності дій прокурора щодо постановлення рішення про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001014 від 23.07.2020 року.

Натомість судом першої інстанції досліджувались докази щодо наявності взагалі рішення про перекваліфікацію кримінального правопорушення у вказаному кримінальному провадженні, що має підтверджуватись відповідними доказами, яке в подальшому надавало можливість органу досудового розслідування повідомляти ОСОБА_9 про підозру за ч.4 ст. 190 КК України з дотриманням вимог ст.219 КПК.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження №0001014 зареєстроване в ЄРДР 23.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, тобто нетяжкого злочину, а тому загальний строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до дня повідомлення особі про підозру, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.219 КПК, становив дванадцять місяців, а саме до 23.07.2021 року.

Натомість, матеріали провадження містять постанову прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 від 07.10.2021 року про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч.2 ст.190 на ч.4 ст.190 КК України.

Вказані обставини підтверджуються Реєстром матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0001014, в якому окрім постанови від 07.10.2021 року, відсутні будь-які інші відомості про перекваліфікацію кримінального правопорушення у вказаному провадженні.

Водночас апеляційний суд зазначає, що діючим КПК не передбачено постановлення рішення прокурором про перекваліфікацію кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування кримінального провадження, проте, такі дії є саме процесуальним рішенням, на підставі яких змінюється кваліфікація кримінального правопорушення, або дій особи (у такому випадку прокурор змінює раніше повідомлену підозру).

В такому випадку, як зазначав Верховний Суд у своїй постанові від 03 березня 2021 року (справа №522/11807/18), повинно діяти застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procyes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Відповідно до Конституції України та Закону №1697-VII однією з основних функцій прокуратури є організація і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону №1697-VII прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною другою цієї статті визначено, шо прокурор повинен всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вимоги статті 36 КПК України визначають, що прокурор уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом та визначають самостійність процесуальної діяльності прокурора та заборону втручання у його діяльність неуповноважених на те осіб.

Прокурор, здійснюючи процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, відповідно до вимог законодавства: забезпечує виконання завдань кримінального провадження з дотриманням його загальних засад, у тому числі повноту проведення досудового розслідування, захист інтересів учасників кримінального провадження у частині застосування належної правової процедури.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 року розглядав питання щодо визначення повноважень прокурора у кримінальному провадженні лише на підставі постанови керівника відповідного органу прокуратури (хоча таке рішення, як і постанова про перекваліфікацію прямо не передбачена діючим КПК) та дійшов висновку, що відсутність зазначеної постанови в матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. Така позиція була викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні №51-4584кмо18 (справа №754/7061/15).

У свою чергу зареєстрована в ЄРДР 23.07.2020 року постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд зазначає, що у кримінальному провадженні перекваліфікація кримінального правопорушення до повідомлення особі про підозру є саме рішенням прокурора, яким було змінена кваліфікація дій невстановленої особи ( у даному випадку на момент винесення постанови особі не повідомлено про підозру) з ч.2 ст.190 КК України на ч.4 ст.190 КК України, що в такому випадку і впливало на строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому особі не повідомлено про підозру.

За таких обставин, у даному кримінальному провадженні підлягають застосування висновків, висловлених у вище зазначеній постанові Верховного Суду.

Водночас винесення постанови прокурором, не повинно порушувати принципу законності (стаття 9 КПК України) та має відповідати правовому порядку, визначеному статтею 19 Конституції України.

Отже, винесена прокурором постанова в порядку ч.3 ст.110 КПК України, повинна не порушувати чинне законодавство, бути вмотивованою, процесуальне рішення має бути спрямовано для досягнення мети кримінального провадження і не підмінювати процесуальні рішення та дії, прийняття і здійснення яких прямо передбачено законом для досягнення аналогічної цілі.

Слід зазначити, що у справі «Новік проти України» (заява №48068/06, п.19) ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30.06.2022 року у всіх випадках вказує на те, що відомості до Реєстру вносяться після винесення процесуального рішення або набрання чинності рішення слідчого судді (суду).

В матеріалах кримінального провадження окрім вище зазначеної постанови прокурора від 07.10.2021 року, відсутні будь-які інші постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення, в тому числі і постанови від 23.06.2021 року, на яку посилається сторона обвинувачення. При цьому, Реєстр матеріалів досудового розслідування містить лише відомості про постанову прокурора від 07.10.2021 року.

Посилання сторони обвинувачення на те, що у витягу з ЄРДР, долученому прокурором у суді першої інстанції містяться відомості про прийняте рішення щодо перекваліфікації складу злочину з ч.2 ст.190 КК України на ч.4 ст.190 КК України, не може бути взяте судом до уваги з огляду на правову позицію касаційного суду.

Колегія суддів звертає увагу, що рішення прокурора про виправлення описки матеріали кримінального провадження не містять та під час апеляційного розгляду не надані.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до Витягу з ЄРДР №0001014, відомості внесені 23.07.2020 року щодо невстановленої особи, яка заволоділа грошовими коштами ОСОБА_11 та сума збитку встановлюється.

Натомість, відповідно до постанови прокурора від 07.10.2021 року, яка за його поясненнями, містить помилку у даті складення та була винесена 23.06.2021 року, вже містить посилання на те, що саме ОСОБА_16 могла спричини шкоду, хоча останній про підозру станом ні на 23.06.2021 року, ні на 07.10.2021 року, повідомлено не було. Крім того, у вказаній постанові містяться протиріччя, як і в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а саме зазначено, що відомості до ЄРДР внесені 23.07.2020 року вже за ч.4 ст.190 КК України.

Не вдаючись до оцінки ухвали слідчого судді від 23.07.2021 року про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні №0001014, на яку звертав увагу прокурор, яка на його переконання вказує на те, що станом на 23.07.2021 року кримінальне правопорушення було перекваліфіковано на ч.4 ст.190 КК України, апеляційний суд зазначає наступне.

В ухвалі слідчого судді, так само як у Реєстрі матеріалів досудового розслідування, містяться невідповідності, оскільки зазначено про початкову реєстрацію кримінального провадження №0001014 за ч.4 ст.190 КК України, та в ухвалі зазначено, що 01.06.2021 року постановою заступника керівника Одеської обласної прокуратури підслідність у вказаному провадженні за ч.4 ст.190 КК України визначено за СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Водночас, навіть, якщо взяти до уваги доводи прокурора про те, що датою перекваліфікації кримінального правопорушення у вказаному провадженні є 23.06.2021 року, сторона обвинувачення не надала раціонального пояснення стосовно того, яким чином 01.06.2021 року визначено підслідність за СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області вже за ч.4 ст.190 КК України.

З огляду на вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджені обставини, на які посилались сторони кримінального провадження, та прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності підстав для закриття провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні поза межами досудового розслідування відбувались всі слідчі дії, починаючи з повідомлення про підозру ОСОБА_9 , а тому рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження є законим та обґрунтованим. Водночас апеляційний суд вважає, що обставини провадження вказують на визнання повідомлення про підозру незаконним, а тому кримінальне провадження у таких випадках підлягало закриттю на підставі абзацу 2 пункту 10 частини 1 статті 284 КПК (абзацу вісімнадцятого частини першої відповідно Закону України № 3509-IX від 8 грудня 2023 року) як таке, у якому строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру (в ред. на момент постановлення оскарженого рішення).

З приводу доводів представника потерпілого щодо неможливості оскарження рішення органу досудового розслідування в підготовчому судовому засіданні, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК визначено перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, до яких не входить постанова прокурора про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження.

Частиною другої зазначеної статті КПК визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Тобто, постанова прокурора керівника Приморської окружної прокурати м. Одеси ОСОБА_15 від 17.12.2021 про продовження до трьох місяців строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001014 від 23.07.2020 року, винесена на підставі звернення слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 з клопотанням про продовження строку досудового розслідування підлягала оскарженню під час підготовчого судового засідання у суді першої інстанції.

Проте, як зазначив суд першої інстанції, слідчий звернувся з клопотанням та оскаржувана постанова була винесена вже після спливу строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, де особі не було повідомлено про підозру, а тому висновки суду по незаконність винесення вказаної постанови є обґрунтованими, оскільки такий строк не міг бути продовженим 17.12.2021 року зважаючи на закінчення строків досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 23.07.2021 року.

Стосовно доводів представника потерпілого щодо безпідставності проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференція, апеляційний суд зазначає наступне.

З журналів судових засідань вбачається, що судове засідання в режимі відеоконференції відбулось лише 18.07.2023 року, оскільки до цього не можливо було встановити відеоконференцзв`язок з обвинуваченою та саме 18.07.2023 року судом було поставлено на обговорення питання щодо можливості здійснення судового розгляду в режимі відео конференції. Судом на місці постановлено рішення про здійснення розгляду кримінального провадження в режимі відеоконференції за участі обвинуваченої.

При цьому, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченою до початку підготовчого судового засідання на адресу суду надіслана копія клопотання про здійснення судового розгляду за її участі в режимі відеоконференції.

За наведених обставин суд мав право не виходячи до нарадчої кімнати прийняти рішення про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Більш того, в даному випадку відсутність письмової ухвали суду про здійснення судового розгляду в режимі відео конференції за участі обвинуваченої, жодним чином не вплинуло на рішення суду першої інстанції по суті.

Посилання представника потерпілого на те, що ОСОБА_11 не роз`яснено його права та обов`язки є безпідставними, оскільки із журналу судового засідання від 14.11.2022 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 особисто підтвердив зрозумілість йому його прав та підтвердив отримання пам`ятки про права та обов`язки потерпілого.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням мотивів зазначених вище, а також висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року (справа №522/11807/18), в даному кримінальному провадженні поза межами досудового розслідування відбувались всі слідчі дії після 23.07.2021 року, в тому числі повідомлення про підозру ОСОБА_9 , а тому рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження є законим та обґрунтованим, з мотивів викладених апеляційним судом та з урахуванням абзацу 2 п.10 ч.1 ст.284 КПК

На переконання апеляційного суду зазначені обставини свідчать про неналежну організацію здійснення процесуального керівництва та нехтуванням стороною обвинувачення загальними засадами кримінального провадження та намагання підмінити наявне процесуальне рішення про перекваліфікацію кримінального правопорушення іншим, не надавши суду переконливих доказів щодо його існування, або допущену прокурором описку.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого є необґрунтованими, а тому скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18.07.2023 року, якою скасовано постанову керівника Приморської окружної прокурати м. Одеси ОСОБА_15 від 17.12.2021 про продовження до трьох місяців строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001014 від 23.07.2020 року та закрито кримінальне провадження №0001014 від 23.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_16 (після реєстрації шлюбу - Познякової) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4