Справа № 589/5067/21
Провадження № 1-кп/589/223/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, складальника виробів з деревини, ТОВ "Стандарт-2002", не одруженого, має малолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2021 близько 05 год. 21 хв. ОСОБА_8 , перебував біля торгівельного кіоску, який розташований в районі буд. 21 по вул. Шевченка в м. Шостка, Сумської області, де відпочивав разом зі своїми знайомими.

В ході раптового словесного конфлікту з ОСОБА_9 , що виник на грунті особистих неприязних відносин, діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості та не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_8 , не маючи наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя. Внаслідок вказаного удару ОСОБА_9 втратив рівновагу, впав на асфальтну поверхню та вдарився потиличною областю голови від чого помер на місці.

У результаті падіння та удару головою об асфальтну поверхню ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: крововиливу в м`які тканини потиличної області голови з підшкірною гематомою та відповідно їм перелому потиличної кістки, що переходить на основу черепа, субдуральний та субарахноїдальні крововиливи, забій головного мозку, що ускладнилось набряком головного мозку, що є безпосередньою причиною смерті та які відповідно до висновку судово-медичного експерта №185 від 12.11.2021 кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Між закритою черепно-мозковою травмою, отриманою внаслідок падіння, і смертю є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому діянні визнав, вказуючи, однак, що завдав не удару, а відштовхнув ОСОБА_9 рукою (долонею) в область шиї чи підборіддя. В цілому обвинувачений визнає, що саме його дії призвели до смерті потерпілого. У вчиненому щиро кається. Обвинувачений визнав позов ОСОБА_4 в частині відшкодування майнової шкоди. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди обвинувачений не визнав, уточнивши в процесі допиту, що може відшкодувати дружині ОСОБА_9 20000 грн. та 30000 грн. його батькам, однак потерпілі відмовились приймати ці кошти.

В процесі судового розгляду судом, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин та перевірки їх доказами, встановлено, що винуватість ОСОБА_8 у інкримінованому йому діянні є повністю доведеною, враховуючи таке.

З протоколу огляду місця події від 09.10.2021 (розпочато о 07 год. 50 хв., завершено о 10 год. 00 хв.) вбачається, що місцем кримінального правопорушення є відкрита ділянка місцевості - територія загального користування, праворуч від кіоску, розташованого біля будинку АДРЕСА_3 . Протоколом зафіксовано, що труп чоловіка ( ОСОБА_9 ) перебуває на асфальті в положенні лежачи на спині, праворуч від столу на відстані 2,5 м від правої стіни кіоску та 3,4 м від передньої стіни будинку АДРЕСА_3 . До протоколу додана фототаблиця, зміст фотографій якої кореспондує викладеному у тексті протоколу огляду місця події.

Сам обвинувачений показав, що подія відбулась 9 жовтня 2021 року. Обвинувачений з двоюрідним братом (свідком ОСОБА_10 ) приїхали з роботи (пилорами) з нічної зміни, спілкувались на вулиці біля під`їзду (вул. Свободи, 12, м. Шостка) з приводу роботи. Повз них проходив ОСОБА_11 , якого ОСОБА_8 та ОСОБА_10 знають з дитинства, вони вирішили прогулятися, перекусити. Втрьох пішли до кіоску де роблять хот-доги біля приміщення ЗАГСу, вул. Шевченка, 2 (м. Шостка). Встали за столик, спілкувались. На столику була одна пляшка горілки. Вживання алкогольних напоїв обвинувачений (особисто ним) заперечує.

Через деякий час до столика підійшов ОСОБА_9 , якого обвинувачений раніше не знав та який (зі слів обвинуваченого) вже перебував у стані алкогольного сп`яніння, на лобі була подряпина та ссадна, тобто, (зі слів обвинуваченого) ОСОБА_9 мав тілесні ушкодження ще до того як він підійшов до столика, де перебував обвинувачений.

За столиком ОСОБА_9 також вжив разом з ними алкоголь. Обвинувачений подзвонив своїй знайомій на ім`я ОСОБА_12 , та коли вона прийшла, спілкувалися всі разом (5 осіб). Через декілька чарок, ОСОБА_9 стало тяжко стояти, почав виявляти агресію, а тому обвинувачений викликав таксі. В таксі ОСОБА_9 вели під руки, однак таксист не забажав вести особу в стані сп`яніння, розвернувся та поїхав. ОСОБА_9 поводив себе агресивно. Коли падав, обвинувачений підіймав його за руку (два рази). Обвинувачений показав, що ОСОБА_9 нижчий від нього, проте більш повний за комплекцією. Вказує, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_9 , який казав, що поб`є ОСОБА_8 , вживав ненормативну лексику. В процесі такого спілкування ОСОБА_9 взяв обвинуваченого та куртку, а обвинувачений дістав праву руку з кишені та відштовхнув долонею "наотмашь" (рос., зі слів обвинуваченого) ОСОБА_9 з переляку, після чого він впав на спину та більше не підводився. Обвинувачений штовхнув його ногою в тулуб, щоб той підводився. Через деякий час побачивши, що ОСОБА_9 не підводиться, обвинувачений почав викликати швидку та робити масаж серця. Вказує, що ОСОБА_9 був ще живий. Швидка приїхала через 10 хв., констатувала смерть. Дочекався поліцію.

Про вчинене обвинувачений дуже шкодує, вказує, що звертався до потерпілих з пропозицією про відшкодування шкоди, проте вони її не прийняли.

Свідок ОСОБА_10 показав, що він разом з обвинуваченим повернулись з роботи, біля під`їзду, де проживає обвинувачений ( АДРЕСА_3 ), зустріли ОСОБА_11 , якого давно не бачили. Вирішили піти до «АТБ» (біля відділу РАЦС). В «АТБ» купили пляшку горілки, води. Алкоголь купував свідок та ОСОБА_11 . Свідок заперечує вживання обвинуваченим алкогольних напоїв, оскільки той хотів вдень зустрітися з донькою. Стояли спочатку втрьох: свідок ОСОБА_10 , обвинувачений та ОСОБА_11 . Пройшло хвилин 20 коли прийшов ОСОБА_9 , який був в курточці, шапці, штанах. Через десять хвилин прийшла ОСОБА_13 (свідок ОСОБА_14 ). ОСОБА_9 був знайомий ОСОБА_11 , а свідок знав ОСОБА_9 візуально, раніше бачив його в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 був, як вказує свідок, «дуже випивший», на лобі ОСОБА_9 свідок бачив подряпину. Як вказує свідок, ОСОБА_9 в їхній компанії також вживав алкогольні напої.

Свідок вказує, що ОСОБА_9 говорив, що займається єдиноборствами, що всіх поб`є, хотів посваритись, розмовляв брутальною лайкою, чіплявся до всіх.

Щоб відправити ОСОБА_9 додому ОСОБА_8 викликав таксі, однак, по приїзду водій таксі не захотів везти ОСОБА_9 . Додому він не захотів йти. Свідок вказує, що разом з ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ) пішли до магазину «АТБ», а коли повернувся, побачив, що ОСОБА_9 вже лежав, приїхала швидка та поліція.

Свідок ОСОБА_11 показав, що з обвинуваченим знайомий. 09.10.2021 біля під`їзду будинку де жив обвинувачений він зустрів останнього та ОСОБА_10 . Вони запропонували йому прогулятись, пішли в сторону РАЦСу, в АТБ разом з ОСОБА_10 свідок купив горілки, повернулись за столик біля РАЦСу. За столиком були обвинувачений, ОСОБА_10 та свідок. ОСОБА_10 відійшов поповнити рахунок. Свідок спілкувався з ОСОБА_8 . Через 5 хвилин зі сторони басейну прийшов ОСОБА_15 , якого свідок знав, запитав чи нема випити та залишився за столом. Свідок стверджує, що ОСОБА_9 прийшов вже перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Потім підійшла ОСОБА_12 ( ОСОБА_14 ), знайома ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вживали алкоголь. Свідок не помітив як ОСОБА_9 впав за кіоском. Після цього свідок та ОСОБА_8 почали його піднімати, ОСОБА_9 , як вказує свідок, хропів, можливо, спав. Його збризнули водою, він прийшов до тями та почав агресивно себе поводити, лаявся. Почали його заспокоювати, обвинувачений викликав таксі, однак ОСОБА_9 відмовився їхати. Захотів когось побити, продовжив вживати алкогольні напої за столиком. Свідок вказує, що ОСОБА_9 не знав обвинуваченого, можливо, тому переключився на нього, вхопив його за курточку, почав смикати. Обвинувачений його відштовхнув правою рукою в обличчя, він впав і більше не вставав. Приблизно через 15 секунд після того як ОСОБА_9 впав, свідок підійшов до нього. Спочатку був пульс, свідок робив ОСОБА_9 штучне дихання. Обвинувачений викликав швидку.

Потім підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_14 . Приїхала швидка та сказала, що ОСОБА_9 помер. Свідок вказує, що всього ОСОБА_9 падав три рази, два рази у зв`язку зі станом алкогольного сп`яніння. Після другого падіння його піднімав ОСОБА_8 .

Свідок показав, що раніше епізодично спілкувався з ОСОБА_9 . Йому відомо, що ОСОБА_9 вживав алкогольні напої, бачив, що одного разу, коли ОСОБА_9 був напідпитку, його дружина (потерпіла ОСОБА_4 ) надавала йому ляпасів та сварила. Також свідку відомо, що ОСОБА_9 займався армреслінгом. Свідок стверджує, що крім того, як ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_9 , більше ніяких насильницьких дій зі сторони обвинуваченого не було.

Допитана ОСОБА_14 показала, що свідком останнього падіння ОСОБА_9 не була, оскільки в цей час перебувала в магазині "АТБ" з ОСОБА_10 . Вказує, що була в компанії обвинуваченого, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , вживала слабоалкогольний напій, який сама придбала в кіоску. Спочатку було нормально, потім ОСОБА_9 почав до неї чіплятись. ОСОБА_8 просив не чіпати. ОСОБА_9 почав погрожувати, чіплявся до ОСОБА_8 . Йому казали йти додому, викликали таксі, він почав кричати, таксист побачив, що він п`яний та поїхав. Стверджує, що горілку вживали всі, окрім обвинуваченого ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_16 (не була на місці події) показала, що знає ОСОБА_9 з 15 років. Їй відомо, що ОСОБА_9 після вживання алкогольних напоїв стає агресивним, розповідаючи, зокрема, про подію 26.09.2021, коли вона в була компанії ОСОБА_9 , вживали коньяк, потім ОСОБА_9 чіплявся до хлопця її знайомої, вказуючи, що займався карате. Також ОСОБА_9 розповідав свідку, що має погані відносини з дружиною, часто з нею свариться.

Отже, з показань обвинуваченого та допитаних свідків вбачається, що на місці події перебували: обвинувачений, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та потерпілий ОСОБА_9 . Під час нанесення ОСОБА_8 удару ОСОБА_9 за столиком перебували: свідок ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 . Як обвинувачений так і свідки вказують на стан алкогольного сп`яніння потерпілого та його агресивну поведінку, що виразилась у словесних образах та погрозах на адресу присутніх.

Судом також було досліджено протокол огляду речей та документів та переглянуто додаток до нього - відеозапис з камери відеоспостереження магазину "Модерн", розташованого у будинку АДРЕСА_3 , яка направлена саме в сторону кіоску, розташованого поруч з вищевказаним будинком. Зокрема, під час перегляду файлу 3_08_R_00 встановлено, що 09.10.2021 станом на 05 год. 21 хв. (відеокамера не синхронізована з реальним часом, а тому час на камері дозволяє встановити лише послідовність подій) на місці події (за столиком поруч з кіоском біля будинку АДРЕСА_3 ) перебували три особи: свідок ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 , що відповідає показанням як свідка ОСОБА_11 так і показанням обвинуваченого. Будь-якого сумніву в достовірності цього доказу, а, так само, будь-яких клопотань щодо цього доказу сторони кримінального провадження та потерпілі не висловили. З відеозапису вбачається, що особа, яка стоїть праворуч, ближче до стіни будинку АДРЕСА_3 (тобто, обвинувачений ОСОБА_8 ) о 05 год. 21 хв. 57 сек. наносить удар рукою в область обличчя особі, яка стояла за столиком між ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_11 та спиною до відеокамери (тобто, потерпілому ОСОБА_9 ). Від цього удару потерпілий падає на спину та вдаряється головою об асфальтове покриття (як встановлено оглядом місця події). Після чого ОСОБА_8 ногою наступає на передню частину грудної клітини ОСОБА_9 та повертається за столик.

З відеозапису однозначно вбачається, що мав місце не поштовх, як інтерпретує свої дії обвинувачений, а саме удар.

Так, згідно до Словника української мови штовхати означає "короткими різкими рухами торкатися до кого-, чого-небудь, відпихати від себе", а удар означає "різкий сильний поштовх, що утворюється внаслідок короткочасного зіткнення рухомого тіла з яким-небудь іншим тілом"//http://sum.in.ua. Тобто, удар теж є поштовхом, проте характеризується значно більшим прикладенням сили. Крім того, в ході неодноразового перегляду відеозапису не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого відносно того, що потерпілий схопив рукою та смикав обвинуваченого за куртку, після чого обвинувачений, за його словами, відштовхнув потерпілого від себе. В той же час, в процесі допиту вжив слово "наотмашь" (російською), що означає " ІНФОРМАЦІЯ_2 " // Толковый словарь Ушакова, ІНФОРМАЦІЯ_3

Отже, обвинувачений, не заперечуючи факту своїх дій та їх наслідків, намагався зменшити їх негативне сприйняття, що, однак, не виключає його розкаяння та намірів відшкодувати заподіяну шкоду.

Зі змісту картки виклику швидкої медичної допомоги та дослідженого в судовому засіданні аудіозапису вбачається, що 09.10.2021 о 06 год. 34 хв. була викликана бригада швидкої медичної допомоги на вул. Шевченка (біля ЗАГСу) в м. Шостка. Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що голос особи, що викликала швидку допомогу, належить йому. Факт виклику ОСОБА_8 швидкої підтвердив також свідок ОСОБА_11 .

З підсумкової частини висновку судово-медичної експертизи № 185, зокрема, вбачається, що:

"...Смерть ОСОБА_9 настала від набряку головного мозку, в результаті важкої мозкової травми з переломом кісток склепіння і основи черепу, крововиливами під оболонки головного мозку, забієм головного мозку.

Виразність ранніх трупних змін, встановлених при дослідженні трупа, свідчить про те, що смерть ОСОБА_9 могла настати в проміжку 8-16 годин до моменту дослідження трупа в морзі.

Вищезгадана черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння і основи черепу, важким забієм головного мозку, крововиливами під оболонки головного мозку, що явилася безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 , кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Синці, садна несуть ознаки легких тілесних ушкоджень.

Між закритою черепно-мозковою травмою і настанням смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Синці, садна утворилися від травматичних дій тупих твердих предметів (предмета), групові і індивідуальні ознаки якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися.

Усі виявлені у потерпілого тілесні ушкодження виникликли на протязі короткого проміжку часу, незадовго до настання біологічної смерті.?

Тілесні ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_9 були прижиттєвими про що свідчать реактивні зміни у області ушкоджень (соковиті крововиливи в м`які тканини в області ушкоджень, скупчення крові в порожнині черепа, забарвленість синців, стадія загоєння саден, дані гістологічного дослідження).

Характер черепно-мозкової травми дає право стверджувати, що після її отримання смерть потерпілого настала на протязі короткого проміжку часу (через 5-7 хвилин).

Черепно-мозкова травма у гр. ОСОБА_9 виникла від місцевої травматичної дії зі значною силою удара тупого твердого предмета з переважаючою поверхнею зіткнення, прикладеного в потиличну область голови, в напрямку удара ззаду наперед. Наявність осередкового крововилива в м`яких тканинах голови, перелома потиличної кістки, в місці прикладання сили; плямистих крововиливів під м`якою мозковою оболонкою в області полюсів лобових часток по типу «противоударних» - дає підставу вважати, що в даному конкретному випадку мала місце інерційна травма голови, яка виникла при падінні тіла із вертикального положення, або близького до нього, з ударом потиличною областю голови о площину співудару.

Причиною такого падіння могли бути удари, нанесені в обличчя.

Черепно-мозкові травми з переломами кісток черепу, крововиливами під м`які мозкові оболонки і забієм речовини головного мозка як правило протікають з втратою свідомості, при якій відсутня спроможність здійснювати будь-які самостійні ціліспрямовані дії.

За об`єктивними судово-медичними даними, встановити достовірно взаєморозташування нападаючого і потерпілого, а також положення тіла потерпілого у момент заподіяння останньому ушкоджень, не уявляється можливим. Але розташування ушкоджень переважно на обличчі потерпілого може свідчити про те, що потерпілий і нападаючий в момент заподіяння тілеснихушкоджень були обернені один до одного.

Можливість уникнення летального кінця за умови надання потерпілому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, виключена, про що свідчить характер ушкоджень.

При судово-токсикологічному дослідженні крові і сечі від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в концентрації: в крові 3,38 промілле, в сечі 3,95 промілле, що відповідно загальноприйнятих таблиць для живих осіб може відповідати важкому ступеню алкогольного сп`яніння...".

Судом також було досліджено відеозаписи слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 . Продемонстрований під час слідчих експериментів свідком ОСОБА_11 та обвинуваченим розвиток подій в цілому не суперечить їхнім показанням в судовому засіданні.

З висновку судово-медичного експерта № 185А вбачається, що механізм утворення черепно-мозкової травми, виявленої на трупі ОСОБА_9 не протирічить механізму її спричинення, продемонстрованому свідком ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту від 10.11.2021.

Так само, з висновку судово-медичного експерта № 185Б вбачається, що механізм утворення черепно-мозкової травми, виявленої на трупі ОСОБА_9 не протирічить механізму її спричинення, продемонстрованому підозрюваним ОСОБА_8 в ході слідчого експерименту від 10.11.2021.

В процесі допиту потерпілих суттєвої інформації, що має значення для предмету доказування не здобуто, оскільки як потерпіла ОСОБА_4 так і ОСОБА_6 на місці події не були присутні, а про смерть ОСОБА_9 довідались лише згодом. Потерпілі заперечують факт зловживання ОСОБА_9 алкогольними напоями, стверджують, що він був неконфліктною людиною. Цивільні позови підтримують в повному обсязі.

Отже, з сукупності досліджених доказів, зокрема, висновків судово-медичних експертів, вбачається, що тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть ОСОБА_9 було не безпосереднім наслідком заподіяного ОСОБА_8 удару обличчя потерпілого, а результатом падіння ОСОБА_9 й удару головою об тверду (асфальтну) поверхню, чого обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачати.

В зв`язку з цим суд не погоджується з доводами потерпілих та представника потерпілої, які висловили свою незгоду з кваліфікацією дій обвинуваченого, вважаючи, що в діях ОСОБА_8 , наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Така позиція, крім іншого, спростовується й практикою Верховного Суду. Так, у своїй постанові 15 серпня 2019 року (справа № 750/3256/17, провадження № 51-1147 км 19) Верховний Суд, зокрема, прийшов до таких висновків:

"...За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст.121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У випадку, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії залежно від наслідків слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст. 119 КК України чи ст. 128 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, що спричинило її смерть (ч. 2 ст. 121 КК України), і вбивство, вчинене через необережність (ч. 1 ст. 119 КК України), здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

З приводу зазначеного Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію (див. провадження №№ 51-6829 км 18, 51-649 км 18, 51-2941 км 18).

З установлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 умисно вдарив останнього ногою в обличчя, від чого потерпілий упав на асфальтну поверхню й, ударившись потиличною частиною голови, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер у лікувальній установі.

Проте місцевий суд, установивши обставини, за яких настала смерть потерпілого, дав діям ОСОБА_6 неправильну юридичну оцінку, що залишив поза увагою суд апеляційної інстанції.

Як убачається з наявних у протоколах слідчих експериментів даних, від завданого удару ОСОБА_6 в обличчя ОСОБА_10 впав на спину.

Відповідно до висновку № 26 від 07 січня 2017 року медичного експерта смерть ОСОБА_10 настала внаслідок набряку головного мозку, який у свою чергу виник внаслідок внутрішньочерепної травми з переломом кісток черепа (лінійний перелом потиличної кістки), забоями головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок падіння на площину з попередньо набутим прискоренням.

Засуджений та свідки стверджували, що під час раптово виниклого конфлікту ОСОБА_6 наніс удар кулаком у праве око ОСОБА_10 , від якого потерпілий утримався на ногах, а потім ногою в обличчя, від чого ОСОБА_10 упав і вдарився головою об асфальтне покриття.

Таким чином, тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть ОСОБА_10 , було не безпосереднім наслідком заподіяного засудженим удару в ділянку голови потерпілого, а результатом падіння останнього й удару головою об тверду поверхню, чого засуджений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачати.

Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а вбивство, вчинене через необережність, у зв`язку з чим дії ОСОБА_6 підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 121 на ч. 1 ст. 119 КК України із призначенням йому покарання у межах санкції цього кримінального закону...".

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 як вбивство через необережність, тобто, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, вчиненим із необережності та обставини, що пом`якшують покарання: визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття.

Суд не погоджується з доводами представника потерпілого про відсутність щирого каяття обвинуваченого.

Так, згідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

На переконання суду обвинувачений в судовому засіданні визнав в цілому свою вину, неодноразово просив вибачення у потерпілих, висловлював готовність, хоча б частково, компенсувати заподіяну шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має малолітню дитину, за поточним місцем роботи характеризується позитивно. Суд не враховує інформацію щодо перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, оскільки допустимих доказів цьому не надано. Суд призначаючи покарання враховує, що обвинувачений має хвору матір похилого віку (однак, не факт перебування її на утриманні, оскільки доказів цьому не надано).

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_8 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України з його реальним відбуванням, оскільки вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_8 статей 69, 75 КК України.

Як судом вже було встановлено, потерпілими як цивільними позивачами, заявлено вимоги до обвинуваченого про відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

На підтвердження вимоги про відшкодування майнової шкоди подано докази понесення витрат на поховання ОСОБА_9 . Крім того, обвинувачений визнав позов ОСОБА_4 в цій частині, а тому вимога про відшкодування майнової шкоди в сумі 10970 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральну шкоду потерпілі оцінюють в 500000 грн. кожній.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Враховуючи непоправність наслідків дій обвинуваченого, ту обставину, що ОСОБА_9 був сином потерпілої ОСОБА_6 та чоловіком потерпілої ОСОБА_4 , а також норми ч. 2 ст. 23 ЦК України, суд вважає, що кожній з потерпілих була спричинена моральна шкода та визначає її розмір в сумі 200000 гривень (кожній) що відповідатиме засадам розумності, добросовісності та справедливості.

Процесуальні витрати на залучення експерта покладаються судом на обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає, оскільки будь-яких доказів про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України суду не надано.

Керуючись ст. 2, 7, 9, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.

Початок строку відбування ОСОБА_8 покарання рахувати з дня прибуття до місця відбування покарання і постановлення на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди в сумі 10970 гривень та моральної шкоди в сумі 200000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1201 грн. 34 коп.

Речові докази: мобільний телефон Redmi Note 5 чорного кольору, imei 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 - залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_4 , куртку чорного кольору зі вставками жовтого кольору, кофту (олімпійку) чорного кольору, шапку сірого кольру, светр з довгим рукавом чорного кольору, штани спортивні "Адидас", кросівки чорного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області - передати в розпорядження ОСОБА_4 , пачку з-під цигарок "Прима Люкс", шість пластикових стаканчиків, три картонні стаканчики, - знищити.

Оптичний диск DVD+R з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на приміщенні магазину "Модерн" (вул. Шевченка, 21, м. Шостка) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику роз`яснюється: право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1