У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000357 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крите, Мукачівського району, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, працюючого фахівцем з господарської діяльності відділу сервісного обслуговування ТОВ «Сервісна компанія «Імпекс» -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, -

встановив:

12 січня 2024 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000357 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваноїОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 20 листопада 2023 року, близько 17 години 10 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним мотоциклом марки «Musstang» моделі «MT110-2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись у темний час доби, в дощову погоду, по вулиці Митрополита Володимира, зі сторони кругового перехрестя в напрямку вулиці Олександра Осипенка, що в місті Мукачево, де дорога вкрита асфальтобетономта має по одній смузі руху у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, пряма в плані, наближаючись до не регульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти супермаркету «ALMA», по вулиці Митрополита Володимира, буд. під № 20, та позначений інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року., де в цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переході з права на ліво по ходу руху вище вказаного мотоцикла переходив пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 . В подальшому, водій мотоцикла ОСОБА_4 ,проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечну швидкість з урахуванням дорожньої обстановки, яка виражалася наявності вищевказаних інформаційних дорожніх знаків, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , який перебував на пішохідному переході, в наслідок чого скоїв наїзд на останнього, чим самим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 1.10, 2.3«б», 18.1 Правил дорожнього руху України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди: згідно висновку судово-медичної експертизи №415/2023 від 21.12.2023, пішохід ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у виді: саден в тім`яній області голови з права, в області основи фаланги другого пальця лівої кісті, на тильній поверхні лівої кісті, рани в області основи фаланга 3-го пальця лівої кісті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5. Правил судово медичного дослідження ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.

Тілесні ушкодження у виді набряку легень та головного мозку, перелому кісток основи черепа, субарахноїдального крововиливу, забою та розриву лівої легені, гемотораксу у лівій плевральній порожнині, забою хвостової частини підшлункової залози, перелому 8-9 ребра зліва з пошкодженням костальної плеври, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень згідно « Правил судово- медичного вивчення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», як такі що є небезпечними для життя в момент їх спричинення і перебувають у причино наслідковому зв`язку з настанням смерті пішохода ОСОБА_7 .

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.5, 1.10, 2.3«б», 18.1, Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5 ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

п.2.3. ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.1 ПДР - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Невиконання водієм ОСОБА_4 , вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, смертю потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

10 січня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом працівника від 20 листопада 2023 року;

-протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 20 листопада 2023 року;

-протоколом огляду місця події від 20 листопада 2023 року;

-протоколом огляду місця події від 20 листопада 2023 року;

-висновком експерта №415/2023 від 21 листопада 2023 року;

-протоколом допиту потерпілого від 21 листопада 2023 року;

-висновком експерта №СЕ-19/107-23/11387-ІТ від 20 грудня 2023 року;

-протоколом допиту свідка від 22 листопада 2023 року;

-протоколом допиту свідка від 22 листопада 2023 року;

-висновком експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи по дослідженню обставин та механізму ДТП від 20 грудня 2023 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2023 року;

-повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 10 січня 2024 року;

-протоколом допиту підозрюваного від 10 січня 2024 року;

Слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_5 зазначили, що проти клопотання не заперечують.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

10 січня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: рапортом працівника від 20 листопада 2023 року, протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 20 листопада 2023 року, протоколом огляду місця події від 20 листопада 2023 року, протоколом огляду місця події від 20 листопада 2023 року, висновком експерта №415/2023 від 21 листопада 2023 року, протоколом допиту потерпілого від 21 листопада 2023 року, висновком експерта №СЕ-19/107-23/11387-ІТ від 20 грудня 2023 року, протоколом допиту свідка від 22 листопада 2023 року, протоколом допиту свідка від 22 листопада 2023 року, висновком експерта за результатами проведення судової авто технічної експертизи по дослідженню обставин та механізму ДТП від 20 грудня 2023 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2023 року, повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 10 січня 2024 року, протоколом допиту підозрюваного від 10 січня 2024 року, тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, можливість незаконного впливу на свідків, потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК, а саме:

- переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, відтак будучи поза контролем правоохоронних органів він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до них. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе схиляти їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином зможе впливати на експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, що створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

- знаходячись поза контролем правоохоронних органів, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 21.00 год. по 06.00 год. ранку наступного дня, без застосування електронних засобів контролю слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в нічний час доби з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня в межах строку досудового розслідування до 10 березня 2023 року.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

Строк дії ухвали про перебування під домашнім арештом - в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 березня 2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 16 січня 2024 року о 13 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1