Номер провадження: 11-сс/813/1620/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2023 року про відмову у відкритті провадження за скаргою,

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 про визначення процесуального строку для здійснення певних дій в кримінальному провадженні №0000083 від 16.02.2023 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що скарга заявника не містить посилання на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка може бути предметом оскарження згідно вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд поданого ним клопотання у суді першої інстанції.

Апелянт вказує про незаконність та необґрунтованість судового рішення, безпідставність відмови слідчим суддею у відкритті провадження, не врахування слідчим суддею того, що потерпіла сторона зверталась не зі скаргою в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК, а з відповідним клопотанням, поданим в порядку ст.ст.28, 114 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 вказав про можливість розгляду апеляційної скарги без участі потерпілого ОСОБА_7 .

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності потерпілого та прокурора.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що останні, будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, колегія суддів оцінює таку позицію учасників провадження, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 16.02.2023 року до ЄРДР за №0000083 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

02.05.2023 року постановою дізнавача ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

В черні 2023 року (дата в повідомленні не зазначена) старшим дізнавачем СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в кримінальному провадженні №0000083 від 16.02.2023 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

10.07.2023 року постановою прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 відмовлено в повідомленні про підозру ОСОБА_8 в кримінальному провадженні за ч.1 ст.125 КК України. Кримінальне провадження направлено начальнику СД ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для організації подальшого досудового розслідування.

22.08.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси скасовано постанову старшого дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 15.07.2023 року про закриття кримінального провадження №0000083 від 16.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с.22-23).

14.09.2023 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, з посиланням на положення ст.ст. 28, 114 КПК, в якому просив встановити дізнавачу в кримінальному провадженні №0000083 від 16.02.2023 року процесуальний строк у 5 (п`ять) робочих днів для повторного звернення до процесуального керівника - прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси, з письмовим повідомленням ОСОБА_8 про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Адвокат вважає, що в матеріалах вказаного кримінального провадження достатньо доказів для письмового повідомлення про підозру ОСОБА_8 за вищевказаною нормою кримінального закону, однак на його думку, стороною обвинувачення допускається бездіяльність, у зв`язку із відсутністю повторного повідомлення про підозру останній.

Апелянт вказує, що з оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею не прийнято до уваги, що адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням з посиланням на положення ст.ст. 28, 114 КПК, а не зі скаргою в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК.

Ухвалою слідчого судді від 15.09.2023 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про визначення процесуального строку для здійснення певних дій в кримінальному провадженні №0000083 від 16.02.2023 року, з посиланням на п.1 ч.1 ст.303 КПК, хоча фактично в даній справі скарга в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК адвокатом ОСОБА_6 не подавалась.

Вирішуючи питання щодо законності оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів звертає увагу, що положення ст.114 та ст.303 КПК мають різну процесуальну природу.

Так, відповідно до ч.1 ст.114 КПК для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Частиною другою зазначеної статті, закону передбачено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

В свою чергу, ч.1 ст.303 КПК передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження.

Тобто, як встановлено під час апеляційного розгляду, представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді не зі скаргою в порядку ч.1 ст.303 КПК, а саме не оскаржував рішень, дій чи бездіяльності дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування кримінального провадження, а звернувся із клопотанням в порядку ст.114 КПК для встановити дізнавачу в кримінальному провадженні процесуального строку для повторного звернення до процесуального керівника з письмовим повідомленням особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.6 ст.28 КПК підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Тобто, законодавцем передбачено не лише механізм оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора до слідчого судді відповідно до положень ст.303 КПК, а й право особи, інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на звернення в тому числі до слідчого судді з клопотанням про необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, з обґрунтуванням доводів такого клопотання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в порядку ч.1 ст.303 КПК, яка ним по суті не подавалась, а клопотання в порядку ст.ст.28, 114 КПК не розглянув по суті та не прийняв за наслідками такого розгляду законного та обґрунтованого рішення.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції визнає оскаржену ухвалу необґрунтованою та такою, що в порядку п.2 ч.3 ст.407 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про визнання клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 таким, що підлягає розгляду, з його поверненням для розгляду до місцевого суду, іншим слідчим суддею.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9, 303, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 про визначення процесуального строку для здійснення певних дій в кримінальному провадженні №0000083 від 16.02.2023 року -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 , подане в порядку ст.ст. 28, 114 КПК України, про встановлення процесуального строку для проведення процесуальних дій в кримінальному провадженні №0000083 від 16.02.2023 року в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4