Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2729/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 246 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000605 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, не судимого,

- за ч. 1 ст. 246 КК України до штрафу в розмірі тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирався.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10.09.2020 на 37 зрізів пнів дерев породи вільха, 7 зрізів з комлевих колод дерев породи вільха, бензопилу марки "KRAISSMANN KS65" серійний № 07181525 з шиною "DOLMAR PRO", гужовий віз та 37 колод дерев породи вільха - скасовано, а 37 зрізів пнів дерев породи вільха та 7 зрізів з комлевих колод дерев породи вільха, - вирішено знищити, 37 колод породи вільха, - передано власнику ДП «Пулинський лісгосп АПК», бензопилу марки "KRAISSMANN KS65", серійний № 07181525 з шиною "DOLMAR PRO" та гужовий віз, - залишено в розпорядженні ОСОБА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 13728 (тринадцять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 80 коп. на проведення судової інженерно-екологічної експертизи.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 27 серпня 2020 року близько 9 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заготовки дров вирішив вчинити незаконну порубку дерев у лісі поблизу с. Михайлівка Житомирського району та області.

Реалізуючи свій умисел на незаконну порубку дерев, переслідуючи корисливий мотив, того ж дня без розриву у часі ОСОБА_7 взяв з дома власну бензопилу марки "KRAISSMANN KS65" та завантаживши її до власного гужового возу із запряженою кобилою, яким направився до лісового масиву в напрямку с. Михайлівка Житомирського району.

Того ж дня близько 10 год. 30 хв., прибувши до лісового масиву поблизу с. Михайлівка Житомирського району, а саме кварталу 36 виділу 3 Житомирського лісництва ДП «Пулинський лісгосп АПК», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій через відсутність спеціального дозволу (лісорубного квитка, лісового квитка, ордеру), в порушення ст. 69 Лісового кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" за допомогою бензопили шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання здійснив незаконну порубку 9-ти дерев породи «вільха», чим спричинив шкоду лісу на загальну суму 52829 грн. 46 коп., що в 20 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є істотною шкодою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для встановлення його винуватості у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на доказах які є недопустимими.

На переконання захисника під час судового розгляду не встановлено, що виявлені на возі ОСОБА_7 колоди дерев, були спиляні-зрубані саме на ділянці, яка віднесена до лісу і що порубку цих дерев з кореневої частини провів саме ОСОБА_9 оскільки приналежність місця ймовірної порубки до лісу матеріалами кримінального провадження не підтверджується, а стороною обвинувачення не спростовані доводи захисту про те, що вказані дерева є самосівом на землях запасу Тетерівської сільської ради.

Захисник вказує на незаконне затримання ОСОБА_7 , без складання відповідного протоколу про затримання, не роз`яснення йому його прав та можливості скористатися правовою допомогою, а тому вважає, що протокол огляду місця події від 27.08.2020 року при проведенні якого було вилучено бензопилу, колоди деревини та оглянуто його віз є недопустимим доказом як і вилучені інші речові докази.

Крім того, зазначає, що цей протокол оформлений з порушенням процесуального законодавства, оскільки у ньому зазначено, що слідча дія проводиться старшим слідчим ОСОБА_10 , в присутності двох понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за участю спеціаліста ОСОБА_13 тоді, як в кінці протоколу наявні 7 підписів. Окрім ОСОБА_7 , статус якого не визначено, додатково поставили підписи ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , статус яких також не зазначено. Також, при огляді місця події були присутніми поліцейські зі зброєю, однак такий запис в протоколі огляду місця події про присутність на слідчій дії патрульних поліцейських відсутній, як і відсутні їхні підписи в протоколі, що є порушенням вимог ст. 104 КПК України і підставою для визнання даного протоколу недопустимим доказом.

Апелянт зазначає, що до протоколу огляду місця події не занесено ідентифікуючий номер фотоапарату який використовувався. Хто виконував фото фіксацію на фотоапараті в протоколі не зазначено. Зауважує, що не всі фото містять підписи слідчого.

Захисник вважає, що недопустимими доказами є також речові докази вилучені під час огляду місця події: а саме вилучені 39 колод дерев, 7 зрізів з кореневих колод дерев, 37 зрізів з пнів зрізаних дерев вільха, оскільки, заміри діаметру пеньків проводились без відповідної фото фіксації заміру, без допуску підзахисного до огляду самого заміру, і взагалі із протоколу огляду не вбачається, хто проводив замір пеньків, яким мірним засобом без конкретизації як ці речові докази пакувалися. Надалі, огляд речових доказів не проводився відсутня розписка, або акт прийому передачі речових доказів. Речові докази, колоди, зрізи з пеньків, зрізи з колод вилучались поза межами досудового слідства та не відкривалися стороні захисту.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено і той факт, що виявлені на гужовому возі колоди дерев були вирубані, або саме спиляні на тій ділянці місцевості, на якій проводився огляд слідчою групою. Оскільки досудовим слідством не проводилась перевірка факту, чи являються виявлені колоди на гужовому возі ОСОБА_7 одним цілим з виявленими пеньками зрізаних дерев на місцевості де складався протокол огляду місця подій одним цілим. Тобто для встановлення цього факту були необхідні знання і призначення експертиз. Вважає, що надані стороною обвинувачення довідки-розрахунки про розмір шкоди не можуть бути належним доказом, оскільки розрахунок проведено особою без зазначення її відповідної кваліфікації та відповідних знань. Також особа яка надала розрахунок, надала його лише при вивченні протоколу огляду місця події та без огляду речових доказів. Особа не попереджена про кримінальну відповідальність за надання недостовірної інформації, висновку.

Захист вказує про те, що суд не вправі був брати до уваги і висновок експерта за результатами проведення судового інженерно-екологічного дослідження № 2551/20-25 оскільки така експертиза, яка на думку захисника є неповною проведена поза межами досудового розслідування, тобто після закінчення досудового розслідування і після направлення кримінального провадження до суду і у розпорядженні експерта не було матеріалів кримінального провадження, оскільки воно було вже у суді, а сам експерт речових доказів не оглядав на місці події не був.

Зазначає, що після долучення ДП «Пулинський лісгосп АПК», як потерпілого у справі, останньому права роз`яснені не були, він допитаний в судовому засіданні не був, а суд не з`ясував думки залученого нового потерпілого стосовно його участі у справі і можливості її розгляду у його відсутність.

Від прокурора надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в яких він просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у незаконній порубці дерев у лісі, що заподіяло істотну шкоду, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції своєї вини не визнав, та пояснив що порубки не вчиняв, йдучи з роботи побачив зрізані дерева, вирішив їх забрати додому. Після чого взяв із дому бензопилу, гужовий транспорт і направився в ліс. Порізавши дерева на однометрові колоди загрузив на віз та вирушив в напрямку дому. У лісі його зупинив лісничий ОСОБА_14 , повернув на місце порізки, викликав ОСОБА_15 , який повідомив у поліцію.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, вина останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на послідовні покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які ствердили про здійснення незаконної порубки 9-ти дерев породи вільха саме ОСОБА_7 ..

Так, свідок ОСОБА_14 майстер лісу ДП «Пулинський лісгосп АПК» пояснив, що того дня близько 11 години він на виконання службових обов`язків здійснював об`їзд 36 кварталу ІІІ виділу лісу. Почувши звук бензопили, під`їхавши ближче побачив двох хлопців, серед яких був обвинувачений, іншого свідок не знає, які завантажували на підводу колоди дерев, поруч із ними лежала бензопила. ОСОБА_7 просив нікому не повідомляти про порубку, проте свідок одразу повідомив про це лісничого ОСОБА_15 . ОСОБА_7 при цьому повідомив, що це він зрізав дерева, інший хлопець у цьому участі не брав. Після цього на місце прибув лісничий ОСОБА_15 із представниками поліції, було проведено огляд місця події, в ході якого встановлено, що було зрізано 9 дерев породи «вільха», при цьому сам ОСОБА_7 вказав на пні, де він зрізав дерева, по цих пнях та тирсі було видно, що сліди спила свіжі. Також свідок додав, що на той час на цій ділянці лісу лісгоспом ніяких порубок не проводилось.

Свідок ОСОБА_15 , лісничий ДП «Пулинський лісгосп АПК», показав, що 27.08.2020 близько 11 години йому зателефонував майстер лісу ОСОБА_14 та повідомив про виявлення факту порубки лісу. Свідок викликав поліцію, взяв карту та прибув на місце події, де знаходився ОСОБА_14 , обвинувачений та інший хлопець, який заявив про непричетність до порубки дерев. Також на місці стояв гужовий транспорт із колодами дерева породи «Вільха» довжиною приблизно 1 м, поруч на землі лежала бензопила. Обвинувачений повідомив, що він один зрізав дерева. Працівниками поліції за участю представника екологічної інспекції було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено 37 пнів зрізаних дерев, з яких близько 25 було свіжозрізаних. Обвинувачений вказав на 5-6 пнів, де він зрізав дерева. При фіксації результатів огляду місця події було застосовано карту лісів Житомирського лісництва ДП «Пулинський лісгосп АПК», а також дані GPS-трекера у мобільному додатку, і таким чином було визначено, що місцем огляду є лісова ділянка в межах 36 кварталу ІІІ виділу лісу, що знаходиться у користуванні ДП «Пулинський лісгосп АПК».

Надані показання даними свідками в суді першої інстанції цілком узгоджуються між собою, а також здобутими в ході досудового розслідування іншими доказами та обґрунтовано взяті до уваги судом першої інстанції, а тому колегія суддів не знаходить підстав для сумніву в достовірності цих показань.

Крім чітких, логічних та послідовних показань зазначених свідків вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується і дослідженими судом письмовими доказами.

Так судом досліджено та надано належну правову оцінку даним, рапорту про вчинення злочину від 27.08.2020, рапорту СРПП ГУНП в Житомирській області від 27.08.2020, копії державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, проекту організації та розвитку лісового господарства та плану лісонасаджень Житомирського лісництва «Червоноармійський лісгосп АПК», які підтверджують право останнього на користування земельною ділянкою, на якій знаходиться 36 квартал 3 виділу лісу.

27.08.2020 о 12:50 оглянуто місце події - лісову ділянку між селами Улянівка, Дениші та Михайлівка (відстань до останнього 2 км) Житомирського району, 36 квартал, виділ 3, яка належить ДП «Пулинський лісгосп АПК». Під час огляду цієї ділянки біля лісової дороги з с. Михайлівка до с. Улянівка виявлено 37 пнів різних розмірів (від 17х15 до 40х40 см), 9 з яких є свіжозрізаними. Також між пнями на дорозі виявлено гужовий віз з кобилою, біля якого виявлено бензопилу KRAISSMANN. На возі виявлено колоди дерев породи «вільха» довжиною від 0,9 до 1 м в кількості 39 шт. (а.с. 107-115).

Судом на підставі досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, а зокрема проведеним розрахунком заподіяної шкоди здійсненого інспектором з охорони навколишнього природнього середовища встановлено і розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_7 незаконною порубкою дев`яти дерев, яка становить 52829 грн. 46 коп., що підтверджується також дослідженими даними висновку судово-інженерно-екологічного дослідження від 19.05 2021 року 2551/20-25.( Т.1а.п. 184-188).

Як видно із вказаних розрахунків, розмір шкоди розрахований відповідно до фіксованих розмірів такс, встановлених у Додатку 1 до названої постанови Кабінету Міністрів України, які проіндексовані відповідно до Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затвердженою цією ж постановою та в подальшому був підтверджений експертизою №2551/20-25.

Відповідно із висновком судово-інженерно-екологічної експертизи від 19.05.2021 № 2551/20-25 шкода, заподіяна незаконною порубкою 9 дерев породи «вільха» на території кварталу № 36 виділу 3 Житомирського лісництва ДП «Пулинський лісгосп АПК», має ознаки істотної.

Твердження захисника ОСОБА_6 про недопустимість висновку судово-інженерно-екологічного дослідження від 19.05 2021 року 2551/20-25 є необґрунтованим.

Під час досудового розслідування кримінального провадження слідчим забезпечено призначення судової екологічної експертизи, про що свідчить супровідний лист від 08.09.2020. Фактично постанова надійшла до експертної установи 14.09.202 року, як зазначено у вступній частині висновку експерта ( т.1 а.п. 182, 184).

Всі доводи, які зазначені в апеляційній скарзі захисника ретельно досліджені та перевірені судом першої інстанції.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 було невідкладно направлено до суду 12.10.2020 до отримання висновку експертизи на виконання вимог ч.1 ст. 474 КПК відразу після укладання угоди з ОСОБА_7 про визнання винуватості (т.1 а.п. 1).

Зі змісту ч. 11 ст. 290 КПК вбачається, що сторони зобов`язані відкривати одне одній додаткові матеріали, отримані в тому числі й під час судового розгляду, що є умовою допуску відомостей таких доказів судом, що було виконано.

Суд першої інстанції не вбачав порушень процесуального законодавства з боку сторони обвинувачення при призначенні та отриманні названого висновку експерта, з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, вказаний висновок підтверджує, що незаконною порубкою дев`яти сироростучих дерев породи вільха чорна на території кварталу 36 виділу 3 Житомирського лісництва ДП «Пулинський лісгосп АПК» спричинено шкоду лісу на суму 52829 грн. 46 коп., яка є істотною.

Не вбачає колегія суддів і підстав для визнання вказаного висновку неправильним чи неповним, оскільки у розпорядження експерта надавалися матеріали кримінального провадження, які як вбачається з висновку ним досліджувалися та їм надавалася оцінка, експерт попереджався про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України і про недостатність наданих матеріалів для виконання експертизи не заявляв. На час призначення експертизи матеріали кримінального провадження суду не направлялися, оскільки обвинувальний акт надійшов до суду 12.10.2020 р. з угодою про визнання винуватості і лише 02.03.2021 р. судом було відмовлено у затвердженні угоди у зв`язку з відмовою обвинуваченого та захисника від угоди, а тому докази прокурор надавав суду лише 14.05.2021 року (т.1 а.с. 182, 183, 134).

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому 30.09.2020 р. було відкрито постанову про призначення вказаної експертизи (т.1 а.с. 194,195).

Що стосується доводів захисника про недопустимість протоколу огляду місця події від 27.08.2020, то вони є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 209 Кримінального процесуального кодексу України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатись поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 не був затриманий, заходи примусу до нього не застосовувалися.

Відповідно до положень ч.6 ст. 237 КПК України слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення.

Виявлення факту незаконної порубки працівниками лісу, а в місці її ймовірного проведення ОСОБА_7 з гужовою повозкою, зрізаною деревиною та пилкою вимагало проведення огляду місця події, що надавало слідчому право пред`явлення вимоги у відповідності до ч.6 ст. 237 КПК України щодо заборони залишати йому місце огляду до його закінчення, що є відмінним від затримання, оскільки може поширюватися і на осіб, які не є учасниками кримінального провадження і направлене на збереження речових доказів.

Огляд місця події проводився з участю фахівця державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища, понятих, також при проведенні огляду були присутні ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які є працівниками лісового господарства, а також і ОСОБА_7 , які посвідчили правильність протоколу без зауважень, що на думку апеляційного суду відповідає вимогам ст. 237 КПК України.

Захисник вимагаючи визнати цей доказ недопустимим акцентує, на думку колегії суддів, увагу на незначних недоліках протоколу, як то відсутність у вступній частині протоколу прізвищ і статусу осіб, які його підписали, ідентифікаційного номеру фотоапарату та особи яка здійснювала таку фіксацію, однак, на думку апеляційного суду, такі формальні недоліки жодним чином не свідчать про недопустимість цього доказу чи його неналежність, оскільки огляд проведено повноважною особою з участю понятих та в цілому ця слідча дія, проведення якої допускається до внесення відомостей до ЄРДР, здійснена відповідно до вимог ст. 237 КПК України.

Не дає підстав для визнання протоколу ОМП недопустимим доказом і відсутність у протоколі відмітки про участь при проведенні ОМП працівників патрульної поліції та їх підписів, оскільки вони участі при проведенні ОМП не приймали, а забезпечували порядок.

Натомість залучення до огляду та зазначення у протоколі ОСОБА_7 , який був виявлений на місці порубки з майном яке йому належить, а також працівників лісокористувача на ділянці якого було виявлено порубку не суперечить жодним нормам процесуального закону та узгоджується з положеннями ст. 104, 237 КПК України, оскільки вказана слідча дія стосувалася чи могла в майбутньому зачіпати їх законні права та інтереси.

Враховуючи зазначені докази суд прийшов до обґрунтованого висновку що вони доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, свідок ОСОБА_14 чітко вказав, що до прибуття працівників поліції обвинувачений визнавав здійснення порубки, просив нікого не повідомляти. При цьому суд враховував, що такі показання свідка ОСОБА_14 узгоджуються із іншими доказами, а саме відомостями протоколу огляду місця події, показаннями свідка ОСОБА_15 про виявлення на місці події дев`яти свіжозрізаних пнів, свіжої тирси, бензопили, гужової повозки з 39 колодами приблизною довжиною один метр, а також відокремлених верхівок на місці порізки, що в сукупності свідчить про доведеність факту зрізання 9 дерев породи «вільха» саме ОСОБА_7 за вищеописаних обставин.

Доводи захисту про необхідність проведення експертизи для встановлення чи є виявлені пеньки та колоди одним цілим апеляційний суд вважає помилковими, оскільки проведення експертизи для встановлення цих обставин, відповідно до положень ч.2 ст. 242 КПК України не було обов`язковим та підтверджувалося сукупністю інших доказів, які суд навів у своїх висновках та які підтверджують, що виявлені на возі колоди деревини порода вільха та свіжозрізані пеньки цієї породи дерева були одним цілим. Клопотання про необхідність проведення такої експертизи сторона захисту на досудовому розслідуванні та у суді не заявляла, при цьому на досудовому розслідуванні обвинувачений визнавав порубку і погодився на угоду про визнання винуватості.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив покази обвинуваченого ОСОБА_7 проте, що він лише розрізав вже зрізані невідомою особою (особами) дерева на колоди, погрузив їх на віз, і їхав додому, проте на півдорозі був виявлений лісником, за наказом якого повернувся на місце порізу дерев, оскільки інші докази ці показання спростовують.

Зауваження захисника, про те, що зроблено зрізи лише 7 пнів не відповідають протоколу огляду місця події від 27.08.2020, в якому зазначено що зроблено зрізи із 37 пнів, 9 з яких є свіжозрізаними (т.1 а.с. 101-115).

Всупереч твердженням захисника в апеляційній скарзі фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення, отримано у визначеному КПК України порядку, вони узгоджуються між собою та були предметом безпосереднього дослідження суду, а тому не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Ці дані за ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які би свідчили про протилежне та про істотне порушення судом положень ст.94 цього кодексу, колегія суддів не вбачає.

Не вбачає колегія суддів і підстав для визнання речових доказів (колод деревини та зрізів) недопустимими з підстав неналежного їх вилучення, збереження та не відкриття стороні захисту.

Так, як слідує з протоколу огляду місця події, зазначені докази були детально описані та зафіксовані у протоколі та фототаблицях і внаслідок їх громіздкості та особливих вимог до умов для їх зберігання були передані для зберігання ТОВ МРК «Яструб» с. Михайлівка вул. Зелена, 50 (а.с. 116 т.1).

В подальшому це майно було визнано речовим доказом, передано на зберігання за постановою слідчого і на нього було накладено арешт ухвалою слідчого судді від 10.09.2020 р (т.1 а.с. 117-119).

Беззаперечно, що у зв`язку з особливостями цього майна воно не могло зберігатися в матеріалах кримінального провадження, а тому слідчим стороні захисту були відкриті процесуальні документи що підтверджують вилучення цього майна, визнання речовим доказом, передачу на зберігання та арешту, що підтверджується матеріалами кримінального провадження (а.с. 155, 191-196 т.1). При цьому, сторона захисту при відкритті їй матеріалів кримінального провадження та у суді клопотання про забезпечення їй можливості ознайомитися з цими габаритними речовими доказами не заявляла, а тому за таких обставин, враховуючи, що сторона захисту будучи обізнаною про такі речові докази сама не виявляла зацікавленості у їх огляді, доводи апелянта про не відкриття їй цих доказів, їх втрату є голослівними та надуманими і не дають підстав для визнання їх недопустимими.

Апеляційний суд погоджується з наданою місцевим судом оцінкою вказаним доказам, які в сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.264 КК України.

Не вбачає апеляційний суд і підстав для скасування вироку через порушення прав потерпілого, оскільки представник ДП «Пулинський лісгосп АПК» ОСОБА_18 був залучений до розгляду кримінального провадження за ухвалою суду 14.05.2021 р., йому були роз`яснені його права та приймав участь у судовому розгляді, а його подальша неявка на судові засідання, враховуючи, що юридична особа була про це була повідомлена не перешкоджала подальшому розгляду у його відсутність. Крім того, апеляційний суд зважає і на те, що потерпіла сторона не оскаржує в апеляційному порядку вирок суду.

Призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу, передбачене санкцією ч.1 ст. 246 КК України, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, адекватним характеру вчинених дій та даним про особу обвинуваченого.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування і закриття кримінального провадження з зазначених у апеляційній скарзі захисника доводів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: