Провадження № 1-кс/201/3948/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ 2-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000657, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що СВ 2-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000657, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, до слідчого/прокурора за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, його оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник зауважив на непогодженні правової позиції із своїм підзахисним, при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005, № 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

В кінці 2013 на початку 2014 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у групи осіб (стосовно яких є окремі кримінальні провадження) виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом проведення незаконного референдуму щодо зміни території України та утворення на території Донецької області України псевдодержавного утворення - так званої «Донецької народної республіки» (далі по тексту «ДНР»), створення на зазначеній території незаконних органів влади.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області за підтримки керівництва Російської Федерації групою проросійсько-налаштованих мешканців Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (т.зв. «органи державної влади ДНР») та силові органи.

Водночас на учасників політичного блоку терористичної організації «ДНР» покладаються обов`язки:

-створення так званих «органів державної влади «ДНР» та організація їх діяльності;

-видача документів, які мають ознаки нормативно-правових актів, від імені нелегітимних «органів державної влади «ДНР»;

-організація та проведення незаконних референдуму та виборів на територіях, підконтрольних «ДНР»;

-проведення агітаційної роботи серед населення Донецької області щодо діяльності терористичної організації «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

-організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

-налагодження взаємодії між лідерами «ДНР», представниками влади та ЗС РФ з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

-налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам АТО;

-налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції, та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

-надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» та для забезпечення їх протиправної діяльності;

-забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

При цьому, кожний учасник органів політичного та силового блоків «ДНР» (у т.ч. які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації та зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України, та бюджетні установи, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Утримання частини території Донецької області, взятої під контроль шляхом насильницьких злочинних дій, та досягнення завдання щодо зміни меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, потребує створення та функціонування на цій території єдиної системи органів виконавчої влади в так званій «ДНР».

Вказане в свою чергу та намагання досягти однієї з цілей, а саме створення в очах міжнародної спільноти та місцевих мешканців образу «ДНР» як легітимного державного утворення, що має власні органи державної влади та місцевого самоврядування, надання легітимності виконавчому процесу, призвело до прийняття представниками окупаційної адміністрації рішення щодо створення та функціонування так званого «Министерства труда и социальной политики Донецкой Народной Республики», який би виконував функції органу виконавчої влади в так званій «ДНР».

Так, відповідно до так званого «Постановления Правительства Донецкой Народной Республики №30-12 від 10.10.2019 г. «Об утверждении Положения о Министерстве труда и социальной политики ДНР в новой редакции»» - міністерство праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки є республіканським органом виконавчої влади, який здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме у м. Донецьку Донецької області, діючи умисно, керуючись ідеологічними мотивами, добровільно був призначений «Указом Главы Донецкой Народной Республики Д.В. Пушилина № 257 от 03 августа 2016 года», на посаду так званого «заместителя Министра труда и социальной политики Донецкой Народной Республики».

Встановлено, що адміністративна будівля «Министерства труда и социальной политики Донецкой Народной Республики» розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Київський район, вул. Університетська, буд. 91, має чітку структурну ієрархію з розподілом функцій та визначенням членів.

Відповідно до п. 3.1., п. 3.3. та п. 3.6. так званого «Постановления Правительства Донецкой Народной Республики №30-12 від 10.10.2019 г. «Об утверждении Положения о Министерстве труда и социальной политики ДНР в новой редакции»» встановлено структурну ієрархію так званого «Министерства труда и социальной политики Донецкой Народной Республики»: 3.1. Міністерство очолює Міністр праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою Донецької Народної Республіки за поданням Голови Уряду Донецької Народної Республіки; 3.3. Міністр має заступників, зокрема першого заступника; 3.6. У разі відсутності Міністра тимчасове виконання повноважень (крім участі у засіданнях Уряду Донецької Народної Республіки) покладається на одного із заступників Міністра відповідно до розподілу обов`язків.

На ОСОБА_7 як на «заместителя Министра труда и социальной политики ДНР» відповідно до п. 3.8. вищезазначеного «Постановления» покладено виконання наступних обов`язків та функцій:

3.8.1. бере участь із правом вирішального голосу на засіданнях Уряду Донецької Народної Республіки;

3.8.2. бере участь у підготовці постанов та розпоряджень Уряду Донецької Народної Республіки, організовує їх виконання у межах компетенції Міністерства;

3.8.3. бере участь у виробленні та реалізації політики Уряду Донецької Народної Республіки;

3.8.4. координує та контролює діяльність органів виконавчої влади, які перебувають у віданні Міністерства;

3.8.5. у межах, встановлених Урядом Донецької Народної Республіки, фонду оплати праці та чисельності працівників затверджує структуру та штатний розпис Міністерства за погодженням із заступником Голови Уряду Донецької Народної Республіки, який координує роботу Міністерства, відповідно до розподілу обов`язків;

3.8.6. затверджує положення про структурні підрозділи Міністерства та посадові інструкції працівників Міністерства;

3.8.7. погоджує структуру, граничну чисельність, кошторис, штатний розклад Республіканського центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки, Державної служби у справах сім`ї та дітей Донецької Народної Республіки, Пенсійного фонду Донецької Народної Республіки, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Донецької Народної Республіки, Фонду соціального страхування у разі тимчасової непрацездатності та у зв`язку з материнством Донецької Народної Республіки, Державної інспекції з питань дотримання законодавства про працю Донецької Народної Республіки відповідно до положень про зазначені установи;

3.8.8. погоджує штатні розклади управлінь праці та соціального захисту населення місцевих адміністрацій, територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг), установ системи соціального захисту населення із соціальної реабілітації інвалідів та дітей-інвалідів;

3.8.9 в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади працівників Міністерства, директора Донецького Республіканського протезно-ортопедичного центру, заступників директора Республіканського центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки; укладає, змінює, розриває із нею трудові договори;

3.8.10. призначає на посаду на умовах контракту (терміном від 1 до 3 років) та звільняє з посади директорів стаціонарних установ (будинки-інтернати), укладає, змінює, розриває з ними трудові договори (контракти); погоджує кандидатури на посаду заступника директора та головного бухгалтера стаціонарної установи (будинки-інтернати);

3.8.11. вносить пропозиції щодо призначення на посаду та про звільнення з посади керівників та заступників керівників Пенсійного фонду Донецької Народної Республіки, Фонду соціального страхування на випадок тимчасової непрацездатності та у зв`язку з материнством Донецької Народної Республіки, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Донецької Народної Республіки, Республіканського центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки, Державної служби у справах сім`ї та дітей Донецької Народної Республіки, Державної інспекції з питань дотримання законодавства про працю Донецької Народної Республіки;

3.8.12. погоджує призначення на посаду та звільнення з посади начальників та заступників начальників управлінь праці та соціального захисту населення місцевих адміністрацій, директорів територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг), центрів соціальної реабілітації для інвалідів та дітей-інвалідів; основних соціальних інспекторів;

3.8.13 планує роботу Міністерства, вживає заходів щодо вдосконалення організації та підвищення ефективності роботи Міністерства;

3.8.14. розпоряджається коштами у межах затвердженого кошторису на утримання Міністерства, відкриває (закриває) рахунки у банківських установах;

3.8.15. застосовує до працівників Міністерства, керівників підвідомчих установ заходи заохочення та дисциплінарного стягнення відповідно до чинного законодавства;

3.8.16. вносить в установленому порядку подання про нагородження державними нагородами та відзнаками Донецької Народної Республіки працівників Міністерства, підвідомчих Міністерству установ, та інших установ, організацій соціальної сфери;

3.8.17. видає накази, що мають нормативний характер, а з оперативних та інших поточних питань організації діяльності Міністерства накази ненормативного характеру; підписує довіреності, договори (угоди, угоди та інші документи цивільно-правового характеру) та інші акти, що видаються у процесі виконання покладених на Міністерство завдань;

3.8.18. за дорученням Глави Донецької Народної Республіки, Голови Уряду Донецької Народної Республіки представляє Міністерство у підрозділах центральних органів виконавчої влади інших держав та міжнародних організацій;

3.8.19. у встановленому порядку проводить колективні переговори та укладає колективний договір з урахуванням вимог законодавства;

3.8.20. вносить до Міністерства фінансів Донецької Народної Республіки пропозиції щодо формування Республіканського бюджету Донецької Народної Республіки;

3.8.21. дає обов`язкові для виконання вказівки підвідомчим та координованим Міністерством установам, організаціям;

3.8.22. призначає перевірки діяльності установ, організацій, зазначених у пунктах 1.5., 1.7. цього Положення;

3.8.23. представляє Міністерство у відносинах з іншими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями та громадянами;

3.8.24. здійснює інші повноваження відповідно до чинного законодавства.

З моменту призначення на посаду, громадянин України ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією добровільно був призначений на посаду так званого «заместителя Министра труда и социальной политики Донецкой Народной Республики» та виконував покладені на нього вищезазначені посадові обов`язки.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисних діях, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України за попередньою змовою групи осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - в м. Донецьк Донецької області, діючи умисно, керуючись ідеологічним мотивом, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, добровільно був призначений «Указом Главы Донецкой Народной Республики Д.В. Пушилина № 11 от 08 ноября 2022 года», на посаду так званого «исполняющего обязаности Министра труда и социальной политики Донецкой Народной Республики».

Відповідно до п. 3.1., п. 3.3. та п. 3.6. так званого «Постановления Правительства Донецкой Народной Республики №30-12 від 10.10.2019 г. «Об утверждении Положения о Министерстве труда и социальной политики ДНР в новой редакции»» встановлено структурну ієрархію так званого «Министерства труда и социальной политики Донецкой Народной Республики»: 3.1. Міністерство очолює Міністр праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою Донецької Народної Республіки за поданням Голови Уряду Донецької Народної Республіки; 3.3. Міністр має заступників, зокрема першого заступника; 3.6. У разі відсутності Міністра тимчасове виконання повноважень (крім участі у засіданнях Уряду Донецької Народної Республіки) покладається на одного із заступників Міністра відповідно до розподілу обов`язків.

На ОСОБА_7 як на так званого «исполняющего обязаности Министра труда и социальной политики ДНР» відповідно до п. 3.8. вищезазначеного «Постановления» покладено виконання наступних обов`язків та функцій:

3.8.1. бере участь із правом вирішального голосу на засіданнях Уряду Донецької Народної Республіки;

3.8.2. бере участь у підготовці постанов та розпоряджень Уряду Донецької Народної Республіки, організовує їх виконання у межах компетенції Міністерства;

3.8.3. бере участь у виробленні та реалізації політики Уряду Донецької Народної Республіки;

3.8.4. координує та контролює діяльність органів виконавчої влади, які перебувають у віданні Міністерства;

3.8.5. у межах, встановлених Урядом Донецької Народної Республіки, фонду оплати праці та чисельності працівників затверджує структуру та штатний розпис Міністерства за погодженням із заступником Голови Уряду Донецької Народної Республіки, який координує роботу Міністерства, відповідно до розподілу обов`язків;

3.8.6. затверджує положення про структурні підрозділи Міністерства та посадові інструкції працівників Міністерства;

3.8.7. погоджує структуру, граничну чисельність, кошторис, штатний розклад Республіканського центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки, Державної служби у справах сім`ї та дітей Донецької Народної Республіки, Пенсійного фонду Донецької Народної Республіки, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Донецької Народної Республіки, Фонду соціального страхування у разі тимчасової непрацездатності та у зв`язку з материнством Донецької Народної Республіки, Державної інспекції з питань дотримання законодавства про працю Донецької Народної Республіки відповідно до положень про зазначені установи;

3.8.8. погоджує штатні розклади управлінь праці та соціального захисту населення місцевих адміністрацій, територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг), установ системи соціального захисту населення із соціальної реабілітації інвалідів та дітей-інвалідів;

3.8.9 в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади працівників Міністерства, директора Донецького Республіканського протезно-ортопедичного центру, заступників директора Республіканського центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки; укладає, змінює, розриває із нею трудові договори;

3.8.10. призначає на посаду на умовах контракту (терміном від 1 до 3 років) та звільняє з посади директорів стаціонарних установ (будинки-інтернати), укладає, змінює, розриває з ними трудові договори (контракти); погоджує кандидатури на посаду заступника директора та головного бухгалтера стаціонарної установи (будинки-інтернати);

3.8.11. вносить пропозиції щодо призначення на посаду та про звільнення з посади керівників та заступників керівників Пенсійного фонду Донецької Народної Республіки, Фонду соціального страхування на випадок тимчасової непрацездатності та у зв`язку з материнством Донецької Народної Республіки, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Донецької Народної Республіки, Республіканського центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики Донецької Народної Республіки, Державної служби у справах сім`ї та дітей Донецької Народної Республіки, Державної інспекції з питань дотримання законодавства про працю Донецької Народної Республіки;

3.8.12. погоджує призначення на посаду та звільнення з посади начальників та заступників начальників управлінь праці та соціального захисту населення місцевих адміністрацій, директорів територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг), центрів соціальної реабілітації для інвалідів та дітей-інвалідів; основних соціальних інспекторів;

3.8.13 планує роботу Міністерства, вживає заходів щодо вдосконалення організації та підвищення ефективності роботи Міністерства;

3.8.14. розпоряджається коштами у межах затвердженого кошторису на утримання Міністерства, відкриває (закриває) рахунки у банківських установах;

3.8.15. застосовує до працівників Міністерства, керівників підвідомчих установ заходи заохочення та дисциплінарного стягнення відповідно до чинного законодавства;

3.8.16. вносить в установленому порядку подання про нагородження державними нагородами та відзнаками Донецької Народної Республіки працівників Міністерства, підвідомчих Міністерству установ, та інших установ, організацій соціальної сфери;

3.8.17. видає накази, що мають нормативний характер, а з оперативних та інших поточних питань організації діяльності Міністерства накази ненормативного характеру; підписує довіреності, договори (угоди, угоди та інші документи цивільно-правового характеру) та інші акти, що видаються у процесі виконання покладених на Міністерство завдань;

3.8.18. за дорученням Глави Донецької Народної Республіки, Голови Уряду Донецької Народної Республіки представляє Міністерство у підрозділах центральних органів виконавчої влади інших держав та міжнародних організацій;

3.8.19. у встановленому порядку проводить колективні переговори та укладає колективний договір з урахуванням вимог законодавства;

3.8.20. вносить до Міністерства фінансів Донецької Народної Республіки пропозиції щодо формування Республіканського бюджету Донецької Народної Республіки;

3.8.21. дає обов`язкові для виконання вказівки підвідомчим та координованим Міністерством установам, організаціям;

3.8.22. призначає перевірки діяльності установ, організацій, зазначених у пунктах 1.5., 1.7. цього Положення;

3.8.23. представляє Міністерство у відносинах з іншими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями та громадянами;

3.8.24. здійснює інші повноваження відповідно до чинного законодавства.

ОСОБА_7 обіймаючи посаду так званого «исполняющего обязаности Министра труда и социальной политики Донецкой Народной Республики», виконував покладені на нього представниками окупаційної адміністрації держави-агресора організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у приміщенні адміністративної будівлі так званого «Министерства труда и социальной политики Донецкой Народной Республики», розташованої за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Київський район, вул. Університетська, буд. 91.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_7 підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайняті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду мережі Інтернет; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.03.2023 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 17.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.07.2023 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 12.07.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 15.07.2023 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 від 15.07.2023 року.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 КК України (умисні дії, вчинені з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб) та ч. 5 ст. 111-1 КК України (колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора).

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 179 (7577) від 06.09.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_7 на 11.09.2023, 12.09.2023 та 13.09.2023 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000657 від 20.02.2023, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_7 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 30.08.2023, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000657 від 20.02.2023 за ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України та, у свою чергу, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 , який є захисником за призначенням.

Таким чином 30.08.2023 у вказаному кримінальному провадженні громадянин України ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у умисних діях, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб та у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайняті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Щодо розшуку.

Постановою слідчого від 13.09.2023 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень;

- неприбуття на виклик до слідчого три рази та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим підозрюваного оголошено у розшук;

- спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

- санкцією статей передбаченого найсуворіше покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десять років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного навмисно переховуватися від слідства та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальні правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що ОСОБА_7 на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, активно співпрацює з представниками держави агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєні ним кримінальні правопорушення, що надає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України.

Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Висновки.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які входять до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які входять до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000657, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2023 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1