Справа № 991/9664/23
Провадження 1-кс/991/9760/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 листопада 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 12.09.2023.

Вказана скарга на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 02.11.2023 була передана на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У вказаній скарзі зазначено, що 12.09.2023 ОСОБА_4 звернувся до Служби безпеки України з заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 370 КК України, до вчинення який можуть бути причетні працівники Національного антикорупційного бюро України.

Заступник начальника Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_5 листом №6/К-2844/2 від 02.10.2023 надав відповідь представнику ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_3 , що розгляд викладених ОСОБА_4 заява обставин, відповідно до положень абз. 4 п. З ч. 5 ст. 216 КПК України, належить до компетенції підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, у зв`язку з чим вказану заяву 15.09.2023 для розгляду та прийняття рішення згідно з вимогами чинного законодавства направлено до Національного антикорупційного бюро України.

Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, уповноважені особи Національного антикорупційного бюро України не внесли відомості за вказаною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не повідомили про початок досудового розслідування, не надали витяг з Реєстру.

Так, у поданій заяві від 12.09.2023, заявник зазначає, що в ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0002617 від 16.12.2021 йому стало відомо, що службовими особами Національного антикорупційного бюро України, зокрема керівником Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_6 , заступником керівника другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_7 , керівником Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_8 , детективом Четвертого відділу другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_9 , за попередньою змовою вчинили дії, що містять усі ознаки складів кримінальних правопорушень передбачених ч. З ст. 28, ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч.2 ст. 370 КК України

Враховуючи викладені обставини, заявник просить задовольнити його скаргу, визнати незаконною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ та зобов`язати останніх внести до ЄРДР відомості за його заявою про вчинення злочинів.

2.Позиція учасників судового засідання

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи викладені в скарзі та просив її задовільнити.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, однак до його початку надіслав письмові заперечення, в яких повідомив, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_4 встановлено, що матеріали кримінального провадження №0002617 від 16.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 перебувають на розгляді колегії суддів Вищого антикорупційного суду та до ухвалення відповідного судового рішення, яким буде підтвердженого факти викладені в заяві, Управління внутрішнього контролю Національного бюро позбавлене можливості перевірити викладені заявником доводи. Про результати розгляду заявника повідомлено листом №131-188/32543 від 23.10.2023.

У зв`язку з зазначеним просив відмовити в задоволенні скарги та проводити її розгляд за відсутності представника НАБУ.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника органу, бездіяльність уповноваженої особи якого оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, право на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

3.1. Щодо предметної підсудності

Порядок звернення із такими скаргами та їх розгляду слідчим суддею врегульовано ст. 304-307 КПК України.

Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС), - слідчим суддею ВАКС.

Питання предметної підсудності ВАКС врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України, яка передбачає перелік кримінальних правопорушень та умови, за яких вони віднесені до предметної підсудності ВАКС. До вказаного переліку не належить, зокрема, кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366, 370 КК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя не розглядатиме доводи скарги, які стосуються невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366, 370 КК України, що не відносяться до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а тому обмежується розглядом вказаної скарги лише у частині невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене статтею 364 КК України, яке, за доводами заявника, вчинене службовими особами Національного антикорупційного бюро України.

3.2. Щодо відсутності бездіяльності

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається із поданої заяви, скаржник вказує про вчинення службовими особами Національного антикорупційного бюро України, зокрема керівником Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_6 , заступником керівника другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_7 , керівником Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_8 , детективом Четвертого відділу другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_9 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, що на думку заявника, полягає у тому, що вказані особи, зловживаючи наданими їм повноваженнями, без отримання дозволу слідчого судді, використали матеріали кримінального провадження №0000304 06.05.2020, зокрема, матеріали негласних (слідчих) розшукових дій, у кримінальному провадженні №0002617 від 16.12.2021.

Заявник зазначає, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000304 від 06.05.2020 детективами НАБУ здійснювалось виконання спеціального завдання, під час якого відбувалось фіксування технічними засобами ходу виконання такого завдання. Виконання спеціального завдання відбувалось з залученням детектива НАБУ, якому вручались несправжні (імітаційні) засоби, зокрема, паспорти на вигадане (легендоване) ім`я, зі зміною дати народження, місця проживання.

При цьому, як вказує заявник, отримані в ході оперативно-розшукової діяльності відомості були використанні, як підставу для початку кримінального провадження №0002617 від 16.12.2021.

В ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0002617 від 16.12.2021, заявнику стало відомо, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій, отриманих у кримінальному провадженні №0000304 від 06.05.2020, у межах розслідування кримінального провадження №0002617 від 16.12.2021, надавався виключно щодо інформації, яка міститься в протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи. Водночас, за твердженням заявника, службовими особами органу досудового розслідування, в супереч нормативним положенням кримінального процесуального закону, у межах кримінального провадження №0002617 від 16.12.2021, були використані й інші матеріали, отримані в результаті проведення негласних (слідчих) розшукових дій, на використання яких слідчим суддею дозволу надано не було.

На переконання заявника, вказані обставини свідчать про наявність в діях працівників Національного антикорупційного бюро України ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Проаналізувавши подану скаргу та долучену до неї заяву, слідчий суддя вважає, що в них відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаними особами кримінального корупційного правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини вчинення вказаними ним особами дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони злочину, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 364 КК України, а саме - зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, заявник не зазначає, які конкретні дії чи бездіяльність вказують на зловживання з боку працівників слідчого органу та свідчать про використання наданих їм повноважень всупереч інтересам служби, так само не обґрунтовує, у чому полягав їх корисливий інтерес і за рахунок чого мало відбуватись отримання неправомірної вигоди.

Крім того, для кваліфікації дій за ст. 364 КК України необхідно настання тяжких наслідків, які відповідно до примітки цієї статті у сто і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. В обґрунтування настання таких наслідків, заявник не вказує суму шкоди, яка завдана від таких дій, що унеможливлює встановити чи існує причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та наслідками.

Натомість, у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, яке заявник робить, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності процесуальних рішень і дій працівниками слідчих органів під час здійснення ними досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника та незгоди з процесуальними рішеннями детективів Національного антикорупційного бюро України недостатньо для висновку про наявність кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування.

У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій ОСОБА_4 заяві.

Керуючись ст.214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - залишити без задоволення.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1