УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року

м. Київ

Справа № 600/1026/18

Провадження № 51 - 7752 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2023 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року щодо нього,

встановив:

Вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 289 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2, ст. 76 ч. 3 п. 2 цього Кодексу.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 64 276,11 грн. шкоди, завданої злочином.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати у вигляді правничої допомоги у розмірі 8 686 грн.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року поновлено представнику потерпілої ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження та її апеляційну скаргу задоволено частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 06 липня 2023 року щодо ОСОБА_4 за ст. 289 ч. 1 КК України змінено в частині стягнення витрат на правову допомогу, стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 20 000 грн. у відшкодування понесених нею витрат на правову допомогу.

В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Згідно з ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Засудженому слід врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, не погоджується з судовими рішеннями, однак не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень відповідно до вимог ст. ст. 438, 412-413 КПК України.

Засудженому необхідно врахувати те, що обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Також у поданій касаційній скарзі засуджений не зазначає, в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, відповідно до вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги необхідно додати копії додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 2 примірника копій касаційної скарги разом з копіями судових рішень, що оскаржуються).

Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3