Справа № 161/3640/18 Провадження №11-кп/802/30/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000237 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, є особою з інвалідністю ІІ групи, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.286 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати із дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній - особисте зобов`язання.

Вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат та цивільний позов.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 20 липня 2017 року, близько 16 год. 30 хв., керуючи технічно справним мотоциклом марки «SUZUKI», д.р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись поблизу будинку № 18 по вул. Конякіна в м. Луцьк Волинської області зі сторони пр. Соборності у напрямку вул. Гордіюк м. Луцька, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, перетнув подвійну суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки, що поділяє потоки протилежних напрямків на дорогах, чим порушив п.1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху, не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив п. 14.2 Правил дорожнього руху, де допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_10 , що рухався в зустрічному напрямку.

Після цього ОСОБА_8 , керуючи технічно справним мотоциклом марки «SUZUKI», д.р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись поблизу буд. № 18 по вул. Конякіна в м. Луцьк Волинської області, допустив зіткнення з автомобілем марки «OPEL ASTRA», д.р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який стояв на виїзді з другорядної дороги на головну дорогу вул. Конякіна м. Луцьк зі сторони території магазину «555», надаючи перевагу в русі транспортним засобам, що рухались проїзною частиною вул. Конякіна.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки "SUZUKI", д.р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 293 від 21 вересня 2017 року, не характерні водію мотоцикла, при зіткненні з перешкодою.

Причиною смерті ОСОБА_12 є отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть потерпілого.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 1.3 Розділ 34., 2.1, 2.3 б), 10.1, 12.3 та 14.2 Правил дорожнього руху.

Суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні необережних дій, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, та кваліфікував його дії, як вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду необґрунтованим, оскільки судом допущено неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що він не керував транспортним, навичок їзди на мотоциклі у його взагалі немає, а за кермом мотоцикла був ОСОБА_12 .. Посилається на те, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , а в основу вироку покладено показання інших свідків та висновки судово-медичних експертиз. Також зазначає, що судом не надано належної оцінки відео з камери спостереження, згідно якого, в момент зіткнення з автомобілем мотоциклом ніхто не керував. Просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили скасувати вирок суду і призначити новий судовий розгляд, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора, які зобов`язані зібрати, перевірити та оцінити докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст.94 КПК України регламентовано, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно приписів ч.1 ст.410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Нормами п.4 ч.1 ст.411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Основою мотивувальної частини вироку є аналіз і оцінка досліджених судом доказів. При ухваленні вироку мають одержати оцінку всі докази, розглянуті в судовому засіданні: як докази, на підставі яких суд визнав установленими ті або інші обставини, так і ті з них, через які суд дійшов висновку, що деякі обставини не мали місці в дійсності. Прийняття одних і відхилення, неврахування інших доказів судом має бути вмотивованим. Підставою неврахування доказів є відсутність у них відомостей про обставини кримінального правопорушення властивостей належності, допустимості або їх недостовірності.

Проте, оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_8 вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.

Визнавши ОСОБА_8 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції фактично послався на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також висновок комісійної судово-медичної експертизи № 113 від 24 листопада 2017 року та висновок комісійної судово-медичної експертизи № 112 від 23 листопада 2017 року.

Проте такі висновки місцевого суду є передчасними, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є суперечливими та зробленими без урахування всіх обставин даного кримінального провадження.

Так, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 113 від 24 листопада 2017 року, комплекс отриманих ОСОБА_12 тілесних ушкоджень виник внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, котра мала місце 20 липня 2017 року, при цьому, найбільш вірогідно, на момент пригоди ОСОБА_12 перебував на пасажирському сидінні (т.1 а.м.к.п.203-213).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 112 від 23 листопада 2017 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, котра мала місце 20 липня 2017 року, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з гострою субдуральною гематомою справа, дислокаційним синдромом та набряком-набуханням головного мозку, закриту травму органів грудної порожнини у вигляді забою лівої легені, рану м`яких тканин верхньої губи, рану м`яких тканин в проекції лівого колінного суглоба, патоморфологічні особливості яких свідчать, що на момент пригоди за кермом мотоцикла, найбільш вірогідно, перебував ОСОБА_8 (т.1 а.м.к.п.216-224).

Таким чином, згідно вказаних висновків, даючи відповіді на запитання слідчого про те, хто саме міг перебувати за кермом на момент ДТП, з врахуванням отриманих ОСОБА_12 , та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, комісія експертів не дала категоричної та ствердної відповіді на поставлене питання.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув і не дав вищенаведеним висновкам експертиз належної юридичної оцінки в сукупності з іншими дослідженими доказами, а саме показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , які безпосередньо бачили, хто сідав за кермо мотоцикла, а хто - на місце пасажира.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 02 вересня 2022 року, задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та призначено комплексну комісійну судово-медичну автотехічну експертизу.

Відповідно до висновку експерта (до комплексної комісійної судово-медичної авто технічної експертизи) №16, згідно висновку експерта №1067 від 02.11.2017 у громадянина ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження, які не мають характерних чи специфічних ознак, які б свідчили про його перебування за кермом транспортного засобу (мотоцикла), а також враховуючи обставини травмування, комісія бюро вважає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 перебував в якості пасажира мотоцикла (т.3 а.м.к.п.168-176).

Згідно висновку експерта (до комплексної комісійної судово-медичної авто технічної експертизи) №17, згідно висновку експерта №293 від 21 вересня 2017 року, при судово-медичній експертизі трупа громадянина ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження, які враховуючи характери і локалізацію, а також особливість синця на передньо-внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині біля калитки, розміщеного у косо-вертикальному напрямку розміром 18,9х9,0 см. та беручи до уваги конструктивні особливості бензобаку мотоцикла «SUZUKI G SX R600» р.н.з. НОМЕР_3 , обставини травмування та літературні дані зіткнення мотоцикла із транспортним засобом, комісія бюро вважає, що в момент ДТП 20 липня 2017 року ОСОБА_12 перебував в якості водія мотоцикла (т.3 а.м.к.п.177-185).

Таким чином, згідно вказаних висновків вбачається, що комісія прийшла до категоричного висновку, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 перебував в якості пасажира мотоцикла, а в момент ДТП 20 липня 2017 року ОСОБА_12 перебував в якості водія мотоцикла.

Крім того, будучи допитаним судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 суду показав, що того дня до нього в село приїхав ОСОБА_12 . Вони вдвох поїхали у місто Луцьк покататись. Він привіз його до квартири, в якій живе його тітка ОСОБА_19 , та в якій він переночував. Наступного дня до нього знову заїхав ОСОБА_12 . У дворі він вийшов разом зі своїм братом, де вони стояли разом із ОСОБА_20 приблизно 10-15 хвилин. Після чого, ОСОБА_20 завів мотоцикла і сказав "поїхали". Вони вдягли шоломи, які мав із собою ОСОБА_20 , та поїхали в напрямку вулиці Конякіна. Біля ресторану "Вогнем і мечем", перед виїздом на вулицю Конякіна, вони пропустили 2-3 машини, після чого він своїми руками обняв ОСОБА_12 , щоб втриматись. Виїхавши на вулицю Конякіна, вони набрали швидкості. Надалі він нічого не пам`ятає, так само не пам`ятає лікарні, куди його привезли після аварії. Стверджує, що він був пасажиром, а не водієм. Посвідчення водія він не отримував. Навичок їзди на мотоциклі не мав, але інколи йому давали проїхатись на мотоциклі. В той день був одягнутий в чорні спортивні кросівки з червоними лініями, чорно-сині штани, чорну курточку з синіми лінями на рукавах. ОСОБА_12 був вдягнутий в чорну курточку, чорні штани, рукавички..

Допитаний під час розгляду справи місцевим судом свідок ОСОБА_21 показав, що обвинувачений є його рідним братом. В той день, він з ОСОБА_8 перебували в квартирі їхньої тітки. Пізніше до них зателефонував ОСОБА_12 , який сказав їм спускатись в двір. Вони вийшли у двір будинку АДРЕСА_2 , де стояли хвилин 10-15. Після того, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_8 поїхали. ОСОБА_20 був за кермом.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_13 показав, що того дня бачився з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 біля будинку, розмовляли хвилин 7- 10. Після чого, хлопці сіли на мотоцикл та поїхали кататись. За кермо сів ОСОБА_22 , обвинувачений позаду, обидва вдягали шоломи. Хто був за кермом в момент ДТП не знає, про подію дізнався від ОСОБА_23 .

Прослуховуванням звукозапису судового засідання 21 січня 2019 року встановлено, що свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_12 їхали додому, при цьому від`їжджаючи від будинку за кермом був ОСОБА_12 , після того як вони виїхали він чув звук мотора при розгоні, впевнений, що вони за той час не змогли б пересісти.

Отже, з безпосередньо отриманих місцевим судом показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_21 убачається, що їх показання підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не перебував в момент ДТП за кермом мотоцикла.

Разом з тим, показання вказаних свідків, які бачили хто саме перебував за кермом мотоцикла безпосередньо перед ДТП, судом до уваги не взято, при цьому місцевий суд жодним чином не обґрунтував своє рішення, чому такі показання не беруться до уваги.

Слід відмітити, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_21 щодо знаходження ОСОБА_8 на момент ДТП на місці пасажира підтверджуються і висновками комплексної комісійної судово-медичної автотехнічної експертизи №16 та №17 (т.3 а.м.к.п.168-185).

Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_15 , які висвітлені у вироку, він був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 20 липня 2017 року, біля 16 год. Він виїжджав зі стоянки на вул. Конякіна і намагався здійснити маневр - поворот направо. Згідно правил дорожнього руху він подивився спочатку вліво і побачив велосипедиста, який проїхав в тому напрямку, якому він планував їхати. Після цього, він повернув голову вправо, та почув звук після якого в його автомобіль (праве крило переднє) врізався мотоцикл із двома учасниками. Пасажир перелетів через капот автомобіля, врізавшись в лобове скло, і впав біля лівого переднього крила. На скільки він зрозумів, то водій мотоцикла впав біля правого переднього крила. Після цього, він вискочив із автомобіля і підбіг до велосипедиста, який вже був мертвим. Потім він підійшов до водія мотоцикла, який подавав ознаки життя. Викликали швидку допомогу, які приїхали за 5 хвилин і забрали хлопців. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено праве переднє крило його автомобіля, праві двері, лобове скло, капот. Крім того, він приймав участь у слідчому експерименті, на якому показував, як відбувалось все.

Прослуховуванням звукозапису судового засідання 21 січня 2019 року встановлено, що свідок ОСОБА_15 пояснив, що наскільки він зрозумів, що водій мотоцикла впав біля правого крила автомобіля, а пасажир перелетів через капот. При цьому на запитання захисника «чи впевнені ви, що саме пасажир мотоцикла перелетів через капот?», свідок відповів «я так вважаю, закони фізики ніхто не відміняв».

Місцевий суд виклавши показання свідків, не надав жодної оцінки цим показанням, зазначивши лише про те, що вони повністю відповідають та узгоджуються з дослідженими письмовими доказами.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01 квітня 2020 року, № 750/11509/18 стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту про порушення судом першої інстанції вимог ст.94 КПК України, оскільки судом першої інстанції не надано оцінку доказам в їх сукупності - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Місцевий суд, навівши вказані у вироку докази, не надав їм жодної оцінки, не проаналізував їх в сукупності, і як наслідок прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Отже, підсумовуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вищенаведена сукупність порушень вимог кримінального процесуального законодавства є істотною, оскільки вона перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Оскільки місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили прийняти законне та обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , які з урахуванням вимог апеляційної скарги не можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції.

Положеннями п.6 ч.1 ст.407 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути вказані порушення кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати сукупність доказів, досліджених в ході судового розгляду, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст.370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: