Справа № 944/3377/22
Провадження №1-кп/944/568/23
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

30.11.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Яворові, клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000273 від 08.05.2022 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нижнє Первомайськ Луганської області, остатнє місце реєстрації АДРЕСА_1 , останнє фактичне місце проживання АДРЕСА_2 (як внутрішньо переміщена особа), громадянину України, раніше неодноразово судимого, останній раз 13.03.2015 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

на розгляді Яворівського районного суду Львівській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000273 від 08.05.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР № 0000273 від 08.05.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 07.05.2022 приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні загального коридору школи Новояворівського ЗЗСО 1-3 ступенів №1, що за адресою м. Новояворівськ вул. Січових Стрільців, 9 Яворівського району Львівської області, керуючись прямим умислом спрямованим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх протиправних дій, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку шиї, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та обличчям впав на бетонну підлогу, після чого ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень схопив потерпілого за його ліву руку та потягнув останнього за собою в напрямку виходу з приміщення школи, виштовхав на сходову ділянку подвір`я школи. В подальшому в наслідок зазначених дій ОСОБА_6 впав па ліву сторону обличчя до бетонного покриття сходів. В подальшому, коли ОСОБА_6 знаходився в сидячому положенні на сходовій ділянці школи, ОСОБА_4 наніс лівою рукою один удар в праву частину потиличної ділянки ОСОБА_6 та почав обома руками виштовхувати останнього за територію шкільного подвір`я, де наніс декілька ударів по тілу ОСОБА_6 внаслідок чого останній впав на землю та схопивши ОСОБА_6 за дві руки та почав його тягнути по бруківці поближче до входу у школу. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 отримав тупу закриту черепно- мозкову травму в вигляді субдуральної гематоми зліва, епідуральної гематоми справа, субарахноїдального крововиливу в обох тім`яно - потиличних ділянках та мозочка з проривом в шлуночкові систему; закритий перелом кісток носа; садна в тьм`яно-потиличній ділянці посередині, чоловій ділянці справа та на правому передпліччі; синець на підборідді ліворуч, які знаходяться в причинному зв`язку із смертю ОСОБА_6 і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, внаслідок заподіяння яких ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть ОСОБА_6 в реанімаційному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» м. Львова.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

09.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В подальшому, 10.05.2022 ОСОБА_4 у зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_6 в порядку ст. 279 КПК України змінено підозру з ч.1 ст. 121 КК України на ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області у ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався. Водночас, строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу від 03.10.2023 завершується 01.12.2023, а ризики, наведені в даній ухвалі суду, на даний час не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати.

Зокрема, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відносяться до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, який раніше неодноразово судимий, останній раз 13.03.2015 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, ніде не працює, хоч і є особою працездатного віку, не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, немає по стійного місця проживання, оскільки є внутрішньо переміщеною особою, а тому враховуючи вид і розмір передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК України покарання, вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, наслідки, які наступили через дії обвинуваченого, а саме смерть потерпілого, є достатні підстави вважати, що не продовживши ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання чи вчинити нові кримінальні правопорушення.

Крім цього, на даний час, на етапі судового розгляду з урахуванням принципу безпосередності дослідження судом показань, речей і документів є ризик того, останній буде мати можливість знищити або спотворити відомості, які мають значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Також, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є знайомий із потерпілою ОСОБА_7 та низкою свідків у даному кримінальному провадженні, та в разі не продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній зможе впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни наданих показань, а також наявні ризики повторення протиправної поведінки.

На підтвердження даного ризику слід також звернути увагу на той факт, що ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, відомі місце перебування потерпілої та свідків, оскільки він неодноразово про це заявляв в судових засіданнях.

Окрім цього, прокурор наголошує, що під час допиту свідка ОСОБА_8 . 24.04.2023 в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вів себе агресивно по відношенню до вказаного свідка, намагався морально тиснути на останню, що підтверджується відеозаписом судового засідання від 24.04.2023.

Зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель ОСОБА_6 , а тому відсутні підстави для визначення розміру застави.

Враховуючи викладене, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор підтримав повністю клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення застави, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому клопотанні, просив його задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник, заперечили проти задоволення клопотання прокурора. Вважають, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, такий як домашній арешт.

В судове засіданні потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася, подала заяву про слухання справи без її участі, суд вважає за можливе розглянути клопотання прокурора без її участі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, суд виходить з наступного.

На розгляді у Яворівському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000273 від 08.05.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

09.05.2022 старшим слідчим СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В подальшому, 10.05.2022 підозрюваному ОСОБА_4 у зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_6 в порядку ст. 279 КПК України змінено підозру з ч.1 ст. 121 КК України на ч.2 ст. 121 КК України.

05.08.2022 згідно ухвали Яворівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

03.10.2023 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області в черговий раз продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 01.12.2023, без визначення розміру застави.

Відповідно до вимог ч.1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: І) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а також оцінити в сукупності обставини, які визначені в ч.1 ст. 178 КПК України.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимог п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку гримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України знаходиться на стадії судового провадження, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

При вирішенні питання щодо продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, що потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні судом не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків, чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий, ніде не працює, хоч і є особою працездатного віку, не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, немає постійного місця проживання, оскільки є внутрішньо переміщеною особою.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відносяться до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а, отже, з метою уникнення такої відповідальності, існують ризики того, що він може переховуватись від суду чи вчинити нові кримінальні правопорушення.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім цього, на даний час, на етапі судового розгляду з урахуванням принципу безпосередності дослідження судом показань, речей і документів є ризик того, що не застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде мати можливість знищити або спотворити відомості, які мають значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зважаючи, що обвинувачений є неодноразово судимим, наявні ризики повторення протиправної поведінки.

Також, він може, незаконно впливати на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки, ОСОБА_4 відомі місце перебуваня потерпілої та свідків, з метою зміни наданих показань.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинених ним злочинів, може здійснювати на них вплив. При цьому, установлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились.

Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Водночас, як відповідний ризик, суд ураховує запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, що може підвищувати ступінь наявних ризиків за певних обставин, наприклад, може спонукати ОСОБА_4 переховуватись без належного повідомлення суду, під загрозою життю обвинуваченого.

У ході розгляду клопотання, суд дійшов висновку, що обвинувачений наразі має об`єктивну можливість реалізації встановлених ризиків в майбутньому у випадку зміни запобіжного заходу.

Утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Відтак, враховуючи вищенаведене, за наявності встановлених ризиків, які не зменшились і продовжують існувати, суд дійшов переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, як просив захисник та обвинувачений, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобігання встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст.177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що вказані ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою, тому клопотання прокурора слід задовольнити.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

А відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 спричинив загибель людини, то у даному кримінальному провадженні слідчий суддя не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 184, 194, 196, 197, 314-315, 369-372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час перебуває у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів з 30.11.2023 по 28.01.2024 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома, Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№19)"- для виконання.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1