Справа № 161/9342/23 Провадження №11-кп/802/148/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Затурці, Луцького району, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, студента Волинського медичного інституту, неодруженого, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку.

Вироком також вирішено питання про процесуальні витрати за проведення експертиз, речові докази та арешт майна.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження №0001612, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, з метою збуту, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA).

Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження № 0001612, зберігаючи при собі, з метою збуту, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, переніс придбані речовини до будинку за місцем свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де розділив його на частини та продовжував незаконно зберігати з метою збуту частину особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA), до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку за вищевказаною адресою, а саме до 17 години 23 хвилин 08 березня 2023 року.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/2735-НЗПРАП від 20.03.2023, надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA). Маса MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA) становить 0,0074 г.

У подальшому, 08.03.2023 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження № 0001612, зберігаючи при собі, з метою збуту, перевіз невстановленим транспортним засобом решту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA), а також психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, наркотичний засіб, обіг якої обмежено метадон (фенадон) та наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін у місця позбавлення волі, а саме у приміщення ДУ «Луцький слідчий ізолятор», невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Після перетину ОСОБА_7 контрольно-пропускного пункту ДУ «Луцький слідчий ізолятор», вказані вище психотропні речовини та наркотичні засоби, котрі ОСОБА_7 зберігав при собі з метою збуту, було виявлено та вилучено в ході його затримання за підозрою у вчиненні злочину, проведеного у приміщенні ДУ «Луцький слідчий ізолятор», тобто у період з 10 год. 56 хв. по 11 год. 46 хв 08.03.2023, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Нестора Бурчака, буд. 3, у зв`язку з чим з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для збуту таких речовин у місця позбавлення волі - ДУ «Луцький слідчий ізолятор» невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/2618-НЗПРАП від 08.03.2023, надана на дослідження порошкоподібна речовина містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну (у перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,1119 г.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/2731-НЗПРАП від 22.03.2023, надані на дослідження порошкоподібні речовини у трьох паперових згортках, які, згідно з текстом постанови, поміщено у спецпакет №PSP2146764, містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну (у перерахунку на амфетамін-основу) відповідно становить 0,1055 г, 0,1085 г та 0,0885 г.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/2732-НЗПРАП від 23.03.2023, надані на дослідження дві таблетки білого кольору у фрагменті блістера з написом «BURP…25 таблеток ТОВ Харківське» містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено бупренорфін. Маса бупренорфіну відповідно становить 0,0019 г та 0,0019 г. Загальна маса бупренорфіну становить 0,0038 г. Надані на дослідження дві таблетки білого кольору у фрагменті блістера з написом «ІНТЕРХІМ 25°С…» містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) відповідно становить 0,0221 г та 0,0222 г. Загальна маса метадону (фенадону) становить 0,0443 г.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/2730-НЗПРАП від 22.03.2023, надана на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору, яку, згідно з текстом постанови, поміщено в спецпакет №PSP1042942, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA). Маса MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA) становить 0,0020 г.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-23/2614-НЗПРАП від 16.03.2023, надана на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA). Маса MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA) становить 0,0048 г.

Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту у місця позбавлення волі психотропних речовин, наркотичних засобів, особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та кваліфікацію його дій, вважає вирок необґрунтованим та незаконним в частині невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі у зв`язку із суворістю. Звертає увагу на те, що судом, при призначенні йому покарання не враховано дані про його особу, зокрема те, що по місцю проживання він характеризується виключно позитивно, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, є особою молодого віку. Свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, а саме в тому, що придбав та зберігав психотропну речовину для власного вживання. Зазначає, що не заперечує факту перенесення пачки з-під цигарок, в якій містилась наркотичні засоби та психотропні речовини у приміщення ДУ «Луцький слідчий ізолятор», для передачі ОСОБА_9 . Проте про вміст зазначеної пачки йому відомо не було. Звертає увагу суду на те, що у вчиненому він щиро розкаюється, обіцяє у майбутньому жодних протиправних дій не вчиняти, усвідомив незаконність вчинених ним дій, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, оскільки добровільно розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також добровільно повідомив працівникам поліції про зберігання наркотичних засобів за місцем свого проживання та надав їх для вилучення, засуджує свою поведінку, ніяких суспільно небезпечних чи тяжких наслідків не настало, так як наркотичні засоби були добровільно видані ним та в подальшому вилучені працівниками поліції, тобто на стадії зберігання, що не призвело до їх фактично збуту та не потягло негативних наслідків у вигляді шкоди здоров`ю людей від вживання наркотичних засобів.

За таких обставин, на переконання обвинуваченого ОСОБА_7 , існують обґрунтовані підстави для застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, а також інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Посилаючись на вищевикладене обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши йому за ч.2 ст. 307 КК України покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України нижче найнижчої межі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , в поданій ним апеляційній скарзі, вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що з оскаржуваного судового рішення вбачається, що ОСОБА_7 діяв за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, проте будь якого судового рішення щодо вини не встановленої особи за попереднім зговором якої діяв ОСОБА_7 , немає.

Крім того, місцевий суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 мав намір передати наркотичні засоби та психотропні речовини ув`язненому ОСОБА_9 , при цьому, суд критично оцінив показання свідка ОСОБА_9 з приводу того, що він не просив в обвинуваченого передати йому наркотичні засоби та психотропні речовини на територію ДУ «Луцький слідчий ізолятор». Разом з тим, місцевий суд не звернув увагу на те, що в судовому засіданні не була допитана особа, а саме кума ОСОБА_9 , яка по версії слідства передала ОСОБА_7 канабіс в пачці з під сигарет. Зазначає, що в матеріалах досудового розслідування є протокол допиту свідка, яка нібито передавала ОСОБА_7 канабіс в пачці з під сигарет і вела з ним телефонні розмови та переписку. В протоколі допиту є її прізвище, ім`я та по батькові, адреса та номер телефону. В реєстрі матеріалів досудового розслідування є також інформація про допит вказаного свідка. Вказує, що оскільки ОСОБА_9 заперечує прохання передачі йому наркотичних засобів і його покази співпадають з показами ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_9 просив передати сильно діючі ліки і ОСОБА_7 не знав, що знаходиться в пачці з під сигарет то допит свідка який ніби то передавав вказану пачку з під сигарет ОСОБА_7 був необхідним.

Водночас звертає увагу суду на те, що в основу оскаржуваного судового рішення місцевий суд поклав показання свідка ОСОБА_10 , якій ніби то було відомо про те, що ОСОБА_7 займається передачею заборонених наркотичних засобів та речовин на територію ДУ «Луцький слідчий ізолятор», а також те, що вилучені у ОСОБА_7 наркотичні та психотропні речовини були призначені для передачі ув`язненій особі на ім`я ОСОБА_11 . Проте, допитана в судовому засіданні ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_7 всі питання вирішував не з нею, а з її чоловіком ОСОБА_12 , який перебуває в Рівненському СІЗО і допитаний в суді не був. Самій ОСОБА_10 , ОСОБА_7 наркотичні засоби не передавав, а передав телефон і стартовий пакет. Крім того, ОСОБА_10 пояснила і те, що ОСОБА_7 мав передати наркотичні та психотропні речовини ув`язненій особі на ім`я ОСОБА_11 їй стало відомо зі слів самого ОСОБА_11 (ніби то ОСОБА_9 ) з яким вона перекрикувалась знаходячись в ШИЗО. Однак, ОСОБА_10 самого ОСОБА_11 не бачила і хто це був не знає, а тому сторона захисту вважає, що такі показання ОСОБА_10 є недопустимим доказом, оскільки сам ОСОБА_9 все заперечував, будь яких доказів утримання в ШИЗО ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суду не надано.

Окрім того, сторона захисту вважає, що висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_7 мав мету збуту психотропних речовин та наркотичних засобів підтверджується тим фактом, що на обліках у лікаря нарколога ОСОБА_7 не перебуває не є переконливим, так як по місцю проживання ОСОБА_7 були вилучені наркотичні засоби, які він сам споживав, експертного дослідження щодо ОСОБА_7 орган досудового розслідування не провів.

З огляду на вищевикладене просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку та доводи апеляційних скарг, думку обвинуваченого і його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, міркування прокурора, який апеляційні скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За положеннями ст. 370 КПК України як обвинувальний, так і виправдувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів місцевим судом дотримано даних вимог доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, а викладені у вироку суду висновки ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 .

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав частково, та показав, що з 5 вересня 2022 року він працював фельдшером в ДУ «Луцький слідчий ізолятор». При цьому, він по роботі контактував з ув`язненим ОСОБА_9 , якому робив ін`єкції обезболюючих препаратів та вітамінів за призначенням лікаря, оскільки в останнього була грижа. ОСОБА_9 неодноразово просив його принести знеболюючі препарати, на що він відмовляв. Однак, останній раз погодився на пропозицію ОСОБА_9 передати йому знеболююче. ОСОБА_9 дав йому номер телефону своєї знайомої, із якою він списався та домовилися про зустріч. Під час зустрічі остання передала йому пачку з-під цигарок, вказавши, що заборонених речовин в пачці немає і він дану пачку поклав у рюкзак. 8 березня 2023 року дану коробку в нього було вилучено під час огляду в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», що саме знаходилося в даній коробці йому не було відомо. Окрім того, вдома у нього було вилучено траву та таблетки, яку він зберігав для власного вжитку. Також, чоловік ув`язненої ОСОБА_10 написав йому в додаток «Телеграм» та просив принести останній телефон, скинувши за нього кошти, після чого він придбав його в ломбарді. Номер свого телефону він залишав ув`язненій ОСОБА_10 .

Оцінюючи у світлі наведеного часткове визнання обвинуваченим своєї вини, апеляційний суд знаходить їх недостатньо переконливими, оскільки наданими органом досудового розслідування, та перевіреними і належно оціненими судом матеріалами повністю доводиться незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту у місця позбавлення волі психотропних речовин, наркотичних засобів, особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і такий висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є правильним.

Так ухвалюючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України місцевий суд обґрунтував своє судове рішення наступними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції надав показання про те, що 08 березня 2023 року в ході огляду працівників ДУ «Луцький слідчий ізолятор», які заходили на режимну територію, в особистих речах ОСОБА_7 було виявлено та вилучено невідомі речовини, які зовні схожі на наркотичні засоби (порошкоподібна речовина, а також речовина зеленого кольору рослинного походження, зовні схожа на канабіс). Окрім того, зазначив, що при огляді рюкзака ОСОБА_7 було виявлено пачку з-під цигарок, в якій явно знаходилися не сигарети, він вийняв вміст та поклав на підвіконня. Після чого, було повідомлено по даному факту чергового помічника начальника установи, який викликав слідчо- оперативну групу Луцького РУП у Волинській області, для з`ясування всіх обставин даної події. Слідчо-оперативна група опитувала ОСОБА_7 , вилучила дані речі та проводила слідчі дії. У ході опитування ОСОБА_7 повідомляв, що проносив дані речовини для засудженого ОСОБА_9 , також мобільний телефон мав передати ув`язненій ОСОБА_10 .

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка будучи допитаною в суді першої інстанції, показала, що ОСОБА_7 працював фельдшером у ДУ «Луцький слідчий ізолятор», надавав їй ліки необхідні для лікування. ОСОБА_7 особисто дав їй свій номер мобільного телефону, вони спілкувалася через додаток «телеграм». Окрім того, зазначила, що її чоловік надіслав кошти ОСОБА_7 для придбання їй мобільного телефону та стартового пакету. Наркотичних засобів у ОСОБА_7 вона не просила. Їй відомо, що наркотичні засоби ОСОБА_7 передавав ув`язненому ОСОБА_11 . Також, зазначила, що коли перебувала в карцері, зі слів ОСОБА_11 дізналася, що у ОСОБА_7 можна взяти наркотичні засоби та речовини.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції дав показання про те, що в приблизно в березні 2023 року він попросив в ОСОБА_7 , щоб він дістав йому знеболююче для спини. У подальшому, у ОСОБА_7 на прохідній ДУ «Луцький слідчий ізолятор» були вилучені речі, які він приніс йому. Зазначив, що йому не відомо, де ОСОБА_14 взяв вказані речі. Також, йому не відомо чи здійснював ОСОБА_7 передачу наркотичних засобів в слідчий ізолятор. Окрім того, вказав, що наркотичних засобів у ОСОБА_7 не замовляв і будь яку винагороду за це не надавав.

В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

- протокол затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 08.03.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 було виявлено та вилучено, серед іншого, змиви з пачки для цигарок, паперовий згорток із речовиною рослинного походження; паперовий згорток із речовиною білого кольору та інші речі, які постановою слідчого від 08.03.2023 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000698 та ухвалою слідчого судді від 13.03.2023 року на них було накладено арешт;

- відеозапис затримання особи ОСОБА_7 від 08.03.2023 року за адресою м. Луцьк, вул. Нестора Бурчака, 3, досліджено безпосередньо в судовому засіданні. У ході проведення зазначеної процесуальної дії обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що вилучені у нього речі були призначені для передачі ув`язненому ОСОБА_9 , а телефон він мав передати ОСОБА_10 ;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/2614-НЗПРАП від 16.03.2023 року, відповідно до якого надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PENINACA). Маса МDMB-4en- PINACA (MDMB-PENINACA) становить 0,0048 г.;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/2618-НЗПРАП від 08.03.2023 року, відповідно до якого надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору в паперовому згортку, який був поміщений до спеціального пакету Національної поліції України №PSP1042940, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну (у перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,1119 г.;

- протокол обшуку від 08.03.2023 року, який був проведений на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.03.2023 року, відповідно до якого слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_15 , було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_16 , та де проживає ОСОБА_7 , виявлено та вилучено: паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зовні схожою на наркотичну, поміщені у сейф пакет №PSP1042755; поліетиленовий згорток з речовинною рослинного походження до сейф пакет №PSP1042756; два паперові згортки з речовиною рослинного походження, поміщенні у сейф пакет №PSP1042757; пристрій для подрібнення, zip-пакети в кількості 6 (шість) штук, три частини від поліетиленових пакетів чорного кольору, поміщенні у сейф пакет №PSP1042854; три частини пластикових пляшок з наявними на них нашаруваннями невідомого походження, ззовні схожими на наркотичні; керамічний наперсток; дві фольги, поміщені до сейф пакету №PSP1042855., вищевказані речі постановою слідчого від 08.03.2023 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000698 та ухвалою слідчого судді від 13.03.2023 року на них було накладено арешт;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/2730-НЗПРАП від 22.03.2023 року, відповідно до якого надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, яку, згідно з текстом постанови, поміщено в спецпакет №PSP1042942, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PINACA). Маса MDMB-4en-PINACA (MDMB-PINACA) становить 0,0020 г.;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/2731-НЗПРАП від 22.03.2023 року, відповідно до якого надана на дослідження порошкоподібні речовини у трьох паперових згортках, які, згідно з текстом постанови, поміщено до спецпакету №PSP1042942, містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну (у перерахунку на амфетамін -основу) відповідно становить 0,1055 г, 0,1085 г та 0,0885 г.;

- висновок експерта №19/103-23/2732- НЗПРАП від 23.03.2023 року, відповідно до якого надані на дослідження дві таблетки білого кольору у фрагменті блістера з написом «BUPR…25 таблеток…ТОВ «Харківське…» містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін. Маса бупренорфіну відповідно становить 0,0019 г, 0,0019 г. Загальна маса бупренорфіну становить 0,0038. Надані на дослідження дві таблетки білого кольору у фрагменті блістера з написом «IHTEPXIM 25 C» містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) відповідно становить 0,0221, 0,0222 г. Загальна маса метадону (фенадону) становить 0,0443 г.;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/2735-НЗПРАП від 20.03.2023 року, відповідно до якого надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено MDMB-4en-PINACA (MDMB-PINACA). Маса MDMB-4en-PINACA (MDMB-PINACA) становить 0,0074 г.;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/2736 НЗПРАП від 27.03.2023 року, відповідно до якого наданий на дослідження об`єкт (подрібнена речовина рослинного походження) є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 0,74 г.;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/2737 НЗПРАП від 28.03.2023 року, відповідно до якого надані на дослідження об`єкти (подрібнені речовини рослинного походження) є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабісу у перерахунку на висушену речовину відповідно становить 0,72 г, 0,10 г. Загальна маса канабісу у перерахунку на висушену становить 0,82 г.;

- ухвалу слідчого судді Волинського апеляційного суду від 28.03.2023 року, якою було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, щодо ОСОБА_7 , а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем, з подоланням системи логічного захисту мобільного телефону «Huawei» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , мобільного телефону марки «Iphone 11 PRO» з ІМЕІ-1: НОМЕР_3 та ІМЕІ -2 : НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_7 , вищевказані мобільні телефони 26.05.2023 року, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000698 від 08.03.2023 року;

- протокол про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 28.04.2023 відповідно до якого було виявлено інформацію, яка міститься на телефонах ОСОБА_7 та зафіксовано її на флешнакопичувач;

- протокол дослідження інформації, отриманої за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 23.05.2023 з оформленими фото таблицями, відповідно до якого старшим слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області було оглянуто та досліджено інформацію, яка міститься на телефонах ОСОБА_7 та зафіксовано переписку останнього із невстановленими особами, зокрема щодо передачі засудженій ОСОБА_10 мобільного телефону в ДУ «Луцький слідчий ізолятор», а також переписку останнього із невстановленими особами, яка вказує на його протиправну діяльність щодо розповсюдження наркотичних засобів, із використанням додатку «Телеграм», фотографії речовин, зовні схожих на наркотичні;

- оптичний диск, отриманий в порядку ст. 93 КПК України, який був безпосередньо досліджений місцевим судом в судовому засіданні 10.07.2023 року;

- протокол отримання зразків для експертизи від 08.04.2023 року, відповідно до якого в присутності захисника, було відібрано у ОСОБА_7 зразки букального епітелію для проведення молекулярно генетичної експертизи;

- висновок експерта №СЕ-19/103-23/3935 БД від 05.07.2023 року, з якого слідує, що встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єк №1.1), які на наведено у таблиці 1.1 додаток 1. У наданому на дослідження змиві з поверхні пачки для цигарок (об`єкт №3.1) виявлено клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено у таблиці 1.1 додатка 1. Генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві з поверхні пачки для цигарок (об`єкт №3,1), є змішаними містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_7 (об`єкт №1.1);

- оптичний диск із відеозаписом камер ДУ « Луцький слідчий ізолятор» за 08.03.2023 року, який був оглянутий безпосередньо в судовому засіданні 03.10.2023 року.

Разом з тим колегія суддів, погоджується з висновком місцевого суду щодо критичної оцінки показань свідка ОСОБА_9 з приводу того, що він не просив в обвинуваченого передати йому наркотичні засоби та психотропні речовини на територію ДУ «Луцький слідчий ізолятор», оскільки такі показання свідка викликають сумніви у їх правдивості з огляду на матеріали кримінального провадження, які були належним чином оцінені місцевим судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка та на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не було відомо про вміст вилученої у нього пачки з-під цигарок, а віднайдені у нього наркотичні засоби та психотропні речовини призначались для його особистого вживання, є необґрунтованими, оскільки місцевим судом було правильно не взято їх до уваги та розцінено як обрану стратегію захисту з метою уникнення обвинуваченим передбаченої законом відповідальності. Більше того, такі твердження обвинуваченого були спростовані дослідженими у ході судового розгляду доказами, а саме, протоколом затримання особи від 08.03.2023 року в ході проведення якого обвинувачений зазначив, що вилучені у нього речі були призначені для передачі ув`язненим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Крім того, із показань свідка ОСОБА_10 встановлено, що останній було відомо про те, що ОСОБА_7 займається передачею заборонених наркотичних засобів та речовин на територію ДУ «Луцький слідчий ізолятор», також вказаному свідку відомо про те, що вилучені в обвинуваченого наркотичні та психотропні речовини були призначені для передачі ув`язненій особі на ім`я ОСОБА_11 . Водночас, із протоколу дослідження інформації з електронних інформаційних систем від 23.05.2023 року з оформленими фото таблицями, вбачається, що ОСОБА_7 вів переписку із невстановленими особами з приводу збуту наркотичних речовин. Таким чином, вищенаведені докази у їх сукупності, підтверджують наявність в обвинуваченого ОСОБА_7 мети збуту у місця позбавлення волі психотропних речовин та наркотичних засобів, а тому його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 307 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що показання свідка ОСОБА_10 про те, що їй відомо, що наркотичні засоби та речовини ОСОБА_7 передавав ув`язненому ОСОБА_11 , а також те, що перебуваючи у карцері, зі слів ОСОБА_11 дізналася, що у ОСОБА_7 можна взяти наркотичні засоби та речовини, є недопустимим доказом з огляду на те, що остання самого ОСОБА_11 не бачила і хто це був не знає, на увагу суду не заслуговують, оскільки є непереконливими, з огляду на те, що будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вищевказаний свідок був зацікавленим в ході досудового розслідування та міг оговорити обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційному суду стороною захисту не надано.

Щодо недопиту свідків на яких посилається сторона захисту, то апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Сторона обвинувачення враховуючи вищенаведені положення кримінально процесуального закону надала ті документи, письмові та речові докази, та просила про допит тих свідків, яких вважала за необхідне для доведення винуватості ОСОБА_7 .

Водночас, сторона захисту не була позбавлена можливості заявляти клопотання, в тому числі про допит інших свідків, які вважала за необхідне допитати.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту з приводу того, що місцевий суд прийшов до передчасних висновків про те, що ОСОБА_7 діяв за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, оскільки будь якого судового рішення щодо вини не встановленої особи за попереднім зговором якої діяв ОСОБА_7 немає, то вони на увагу суду не заслуговують, оскільки в даному кримінальному провадженні вирішується питання щодо доведення винуватості саме ОСОБА_7 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що з наданої в ході апеляційного розгляду стороною захисту виписки із медичної картки стаціонарного хворого 7286/7294, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 вживав у продовж 2020-2023 року канабіс, який є наркотичною речовиною і разово в 2023 році метадон, проте в обвинуваченого ОСОБА_7 були вилучені і інші психотропні речовини, наркотичні засоби та особливо небезпечні психотропні речовини, про вживання яких в наданій виписці не йдеться.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд не вбачає підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, як про це просить в апеляційних вимогах сторона захисту, оскільки це не ґрунтується на вимогах ч. 1 ст. 415 КПК України, де зазначено вичерпний перелік питань для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо надмірної суворості призначеного йому покарання та наявності підстав для застосування ст. 69 КК України з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Частини 1 та 2 ст.50 КК України передбачають, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на вищезазначені положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання.

Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив, що приймає до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання та роботи, свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 6-ти до 10-ти років з конфіскацією майна.

Так, на переконання апеляційного суду, в даному випадку існують підстави для зміни оскаржуваного вироку суду із пом`якшенням призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, зокрема, застосування положень ч.1 ст.69 КК України та визнання в якості обставин, що пом`якшують покарання те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, оскільки добровільно розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також добровільно повідомив працівникам поліції про зберігання наркотичних засобів за місцем свого проживання та надав їх для вилучення. В судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, ніяких суспільно-небезпечних чи тяжких наслідків не настало, так як наркотичні засоби були добровільно видані обвинуваченим та в подальшому вилучені працівниками поліції, тобто на стадії зберігання, що не призвело до їх фактичного збуту та не потягло негативних наслідків у вигляді шкоди здоров`ю людей від вживання наркотичних засобів.

Також, апеляційний суд приймає до уваги той факт, що батько обвинуваченого ОСОБА_7 , служить в Збройних Силах України, а сам обвинувачений є особою призовного віку, волонтерить на Збройні Сили України, що було встановлено колегією суддів в ході апеляційного розгляду справи, що в даному випадку слід віднести до пом`якшуючих обставин, які на ряду з іншими обставинами істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Зазначені обставини є такими, що пом`якшують покарання, а тому, з огляду на принцип законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів, використовуючи свої дискреційні повноваження, дійшла висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією зазначеної частини статті.

Окрім того, апеляційний суд враховує також характеристику особи ОСОБА_7 , яка також судом першої інстанції в оскаржуваному вироку була врахована не в повній мірі, зокрема, останній раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, місце постійного проживання та реєстрації, займається суспільно корисною працею, навчається у Волинському медичному інституті, працює, згідно характеристик, виданих секретарем Затурцівської сільської ради Володимирського району, Волинської області та його сусідами ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , обвинувачений характеризується виключно позитивно, жодних протиправних дій не вчиняв до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, та вік обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою наявність в зазначеному провадженні підстав для призначення обвинуваченому із застосуванням дії ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, зокрема, санкцією ч.2 ст.307 КК України, якого буде достатньо для його виправлення та попередження вчиненням ним нових злочинів.

Отже, враховуючи обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, його тяжкість та ступінь суспільної небезпечності, а також викладену вище характеристику його особи, апеляційний суд в даному випадку вважає призначене обвинуваченому судом першої інстанції основне покарання у виді 6 років позбавлення волі надто суворим, у зв`язку з чим існують підстави для його пом`якшення та призначення останньому із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його звільнення від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням прийнятого рішення в процесуальному документі суду, тощо.

На думку колегії суддів, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що при призначені йому покарання суд першої інстанції належним чином не врахував всіх обставин справи у їх сукупності, в тому числі і дані щодо його особи, відсутність обтяжуючих обставин та наявність виключно пом`якшуючих покарання обставин. Необхідно зважити на те, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду, відсутні будь які відомості, які б свідчили про ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від органів досудового розслідування або суду.

Враховуючи поведінку обвинуваченого, який свою вину визнав частково, жалкував про вчинене, засуджував свої дії та просив надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства на думку колегії суддів зазначені обставини в їх сукупності, свідчать про усвідомлення протизаконності вчинених ним злочинних дій.

Положеннями частини 1 статті 75 КК України визначено - якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Отже, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, дає змогу суду застосувати ст.75 КК України.

Крім того, до пом`якшуючих обставин апеляційний суд визнає й те, що обвинувачений позитивно характеризується, злочин вчинив у молодому віці, з моменту вчинення якого до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, став на шлях виправлення, навчається у Волинському медичному інституті, працює, що також із врахуванням особи обвинуваченого, дає змогу апеляційному суду при призначенні покарання застосувати інститут умовного засудження.

З урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього кодексу.

Водночас, відповідно до вимог п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав при застосуванні ст. 75 КК України призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбаченої санкцією ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Частиною 2 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з положенням ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2023 року слід змінити у частині призначеного покарання, шляхом застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 414, 419, 424, 532 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду в даному провадженні залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді