УХВАЛА

06 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 646/5674/18

провадження № 51-7267ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу подану від імені засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.

Приписами ч. 4 ст. 427 КПК визначено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, проте в порушення зазначеної норми касаційна скарга не підписана ОСОБА_4 .

Відсутність підпису особи, яка подала касаційну скаргу, позбавляє Верховний Суд можливості вирішити питання чи належною особою подано касаційну скаргу.

Зі змісту ч. 5 ст. 427 КПК вбачається, що до касаційної скарги додається копія судового рішення, що оскаржується, однак засуджений усупереч наведеній нормі її не долучив.

Зазначене становить не лише формальне порушення положень ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК, а саме: чи належить судове рішення до тих, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку та чи дотримано строку касаційного оскарження.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що в касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка її подає, до суду касаційної інстанції.

Такі вимоги мають співвідноситися із приписами ст. 436 КПК відповідно до яких суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Засуджений у касаційній скарзі просить, за результатами її розгляду, скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року і призначити новий розгляд в Харківському апеляційному суді.

Однак такі вимоги не узгоджуються з повноваження суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду провадження стосовно ОСОБА_4 , оскільки відповідно до змісту касаційної скарги розгляд апеляційної скарги засудженого на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року здійснював Полтавський апеляційний суд, а тому, цей суд має здійснювати провадження в суді апеляційної інстанції, а не Харківський апеляційний суд, у випадку скасування ухвали Полтавського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_4 .

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Також необхідно враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, звертаючись із касаційною скаргою, засуджений, серед іншого, лише узагальнено ствердив про наявність підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ст. 413 КПК (неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність), однак не конкретизував у чому полягало таке порушення з огляду на зміст приписів цієї статті та не обґрунтував доводів у цій частині.

Колегія суддів Верховного Суду також звертає увагу касатора, що зі змісту касаційної скарги неможливо однозначно встановити, чи апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків й не надав повної та ґрунтовної відповіді на доводи щодо необхідності їх допиту, чи не розглянув (не вирішив) таке клопотання.

З огляду на те, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу подану від імені засудженого ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3