ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001571 від 13.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному порвадженні №0001571 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про надання судового доручення органу досудового розслідування провести повторний слідчий експеримент щодо обставин вчинення 13.07.2021 злочину за ч. 2 ст. 146 КК України шляхом відтворення відповідних дій, обстановки та обставин події злочину.

Мотивуючи вимоги клопотання, захисник послалась на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 146 КК України не визнає, показання потерпілого ОСОБА_5 мають суперечності та на думку сторони захисту, є нелогічними і в деяких моментах неспроможними, а тому потребують перевірки шляхом проведення слідчого експерименту.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечили проти задоволення клопотання сторони захисту.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Згідно із ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Дослідивши клопотання сторони захисту, матеріали судового провадження, враховуючи ту обставину, що в матеріалах провадження відсутній відеозапис слідчого експерименту, проведеного на стадії досудового розслідування, з метою повного, об`єктивного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, суд вважає, що у даному випадку необхідно провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 на місці події за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 6 (гаражний кооператив «Райдуга).

Крім того, в судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 днів. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були наявні при обранні та продовженні строку застосування запобіжного заходу, не перестали існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не забезпечить належного виконання ним процесуальних обов`язків та його належної поведінки.

Захисник ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання, при цьому зазначила, що ризики, які були наявні під час обрання та продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 значно зменшились, судом допитано всіх свідків, судовий розгляд майже завершено, а тому просила змінити її підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника та посилаючись на доводи, викладені письмовому клопотанні про зміну запобіжного заходу, які просив вважати запереченнями на клопотання прокурора, просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження тримання його під вартою, та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його знайомого, з яким він разом утримується на даний момент в ДУ «Київський слідчий ізолятор» або застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Востаннє, 22.06.2023 ухвалою Оболонського районного суду міста Києва продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 20.08.2023 включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд, відповідно до положень статей 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини з огляду на те, що прокурор у судовому засіданні довів наявність обґрунтованості ризиків у кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , покарання, яке йому загрожує в разі визнання винуватим, у сукупності з даними про особу обвинуваченого (неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі (по відбуттю призначеного покарання востаннє) через короткий проміжок часу знову обвинувачується у вчиненні нових злочинів відповідно до пред`явленого обвинувачення), а також, враховуючи відомості про сімейний стан, склад сім`ї, стан здоров`я, приходить до висновку, що обставини кримінального провадження свідчать про наявність високого ступеню ризиків, що обвинувачений, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід судового розгляду та встановленню об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні, тому суд вважає, що існують достатні підстави для продовження застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Що стосується доводів обвинуваченого про необхідність зміни стосовно останнього запобіжного заходу на домашній арешт, то суд відмічає, що домашній арешт може бути застосовано до обвинуваченого навіть у разі, якщо він не має ні житла у власності, ні офіційного місця реєстрації в житлі. У такому разі факт постійного чи тимчасового проживання обвинуваченого в житлі має бути підтверджений власником цього житла.

Згідно з п. 3.11. Мінімальних стандартних правил ООН стосовно заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням (Токіи?ські правила), затверджених резолюцією Генеральноі? Асамблеі? ООН від 14.12.1990 №45/110, у процесі застосування не пов`язаних із тюремним ув`язненням заходів дотримується право обвинуваченого на особисте життя, а також право на особисте життя и?ого сім`ї.

Відтак, з метою дотримання права власника житла на особисте життя та недоторканність його житла суд обов`язково мусить з`ясувати позицію власника житла (яким може бути не лише родич, член сім`ї, а й друг обвинуваченого, орендодавець та інші особи) щодо можливості застосування домашнього арешту до обвинуваченого в його житлі та отримати підтвердження и?ого згоди на це. Також потрібно отримати згоду всіх спільно проживаючих повнолітніх осіб на те, щоб обвинувачений перебував у житлі (квартирі, приватному будинку чи кімнаті), в якому вони проживають, під домашнім арештом.

Таким чином, додатковими умовами для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у разі, якщо обвинувачений не є власником (співвласником) житла та не зареєстрований в житлі, є: підтвердження факту постійного чи тимчасового проживання обвинуваченого в житлі його власником; отримання згоди власника (співвласників) житла та повнолітніх співмешканців обвинуваченої особи на виконання домашнього арешту за і?хньою спільною адресою (якщо є такі співмешканці); отримання згоди власника орендованого обвинуваченим житла на те, що виконання домашнього арешту буде реалізовуватись за адресою такого житла (якщо обвинувачений орендує житло). Така згода може бути оформлена письмово або надана в усній формі (під час судового засідання, в межах якого розглядається і вирішується питання про застосування домашнього арешту).

Разом із цим, стороною захисту не надано доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_3 права на володіння та/або користування житлом на законних підставах, як і не надано доказів того, що ОСОБА_8 , який надав згоду на проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 при виконанні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в разі зміни судом виду запобіжного заходу, є власником такої квартири, а також того, що ОСОБА_8 є єдиною особою, яка проживає в казаній квартирі.

Суд враховує доводи сторони захисту щодо зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності зміни запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.

У кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, приймаючи рішення про тримання особи під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права такої особи на свободу та особисту недоторканість, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілого у кримінальному провадженні, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Дані, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору суду не надані.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доцільність тримання обвинуваченого під вартою.

При визначенні ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд наряду з положеннями статей 182, 183, 199, 331 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини інкримінованих злочинів, матеріальне становище ОСОБА_3 у сукупності, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначеного ухвалою суду від 22.06.2023 №756/14141/21 при продовженні строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, та вважає, що застава у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої та надасть можливість досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 325, 331, 333, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Надати судове доручення Оболонському УП ГУНП у м. Києві провести повторний слідчий експеримент щодо обставин вчинення 13.07.2021 злочину за ч. 2 ст. 146 КК України шляхом відтворення відповідних дій, обстановки та обставин події злочину за участю потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 .

Слідчий експеримент провести на місці події за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 6 (гаражний кооператив «Райдуга).

Органу досудового розслідування визначити обов`язковим фіксацію перебігу слідчого експерименту на відеозапис.

Визначити органу досудового розслідування строк виконання ухвали суду до 05.09.2023.

Копію ухвали для виконання направити до Оболонського УП ГУНП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що після виконання ухвали суду прокурор зобов`язаний надати доступ до матеріалів, отриманих внаслідок проведення слідчого експерименту учасникам кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України, та надати їх суду у встановлений строк.

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 15.10.2023 включно.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, визначеному ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22.06.2023 №756/14141/21, - залишити без зміни.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення та може бути оскаржена в частині продовження строку обрання запобіжного заходу до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1