Номер провадження: 11-кп/813/2174/23
Справа № 502/792/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кілійського райсуду Одеської обл. від 26.07.2023 у к/п №0000088 від 13.03.2020 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія, Ізмаїльського р-ну Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 16.06.2016 Кілійським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 3 років позбавлення волі;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту набрання вироком законної сили та зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення - з 09.05.2023 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили визначено залишити без змін тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він о 10 год. 13.03.2020, знаходячись біля інфекційного відділення Кілійської ЦРЛ, яке розташоване за адресою: Одеська обл., м. Кілія, вул. Кубишкіна, 17, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до входу до інфекційного відділення де знаходився велосипед марки «MUSTANG» синього кольору, що належить потерпілій ОСОБА_9 та взявшись двома руками за кермо викотив його з території Кілійської ЦРЛ та зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 1656 грн. 67 коп.

Також, 15.03.2020 приблизно о 10 год. 35 хв., ОСОБА_7 знаходячись біля службового входу продовольчого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підійшов до стоянки для велосипедів де знаходився велосипед марки «Ардіс» темно-бордового кольору, що належить потерпілому ОСОБА_10 , взявшись двома руками за кермо, сів на нього та з місця скоєння злочину зник, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 726 грн. 67 коп.

Окрім того, ОСОБА_7 приблизно о 18 год. 06.04.2020, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем свого мешкання, в спільному коридорі, з якого здійснюється вхід до його квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, а також скориставшись відсутністю потерпілого, шляхом вільного доступу, підійшов до шафи, яка була розташована в спільному коридорі, що належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав: тримісний туристичний намет у комплектації з чохлом вартістю 866 грн. 33 коп.; одномісний туристичний намет у комплектації з чохлом вартістю 426 грн. 66 коп.; пляжний надувний матрац марки «Іntex», вартістю 133 грн.; електричний тостер «ЭТЦ-0,8/220» вартістю 61 грн. 66 коп.; емальоване відро з кришкою, об`ємом 10 л., вартістю 235 грн.; настінне бра вартістю 57 грн. 50 коп.; дорожню валізу «Louis Kaiser», вартістю 197 грн. 50 коп.; керамічне блюдо, вартістю 115 грн.; чавунну гусятницю, об`ємом 3 л. з кришкою, вартістю 130 грн. 25 коп. ; керамічний чайний сервіс на 12 персон вартістю 787 грн. 25 коп.; холодильник марки «Beko» моделі «RRN 2650», вартістю 1337 грн. 50 коп. Після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим ним майном на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3430 грн. 15 коп.

Згодом, 12.04.2020 о 15 год. 10 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину ФОП ОСОБА_12 «Судоремонтник», який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, попросив працівника вказаного магазину ОСОБА_13 надати йому дві пляшки горілки марки «Мороша» об`ємом 0,7 л. кожна, вартістю 128,70 грн. за одну пляшку та одну пачку сигарет марки «Прилуки» вартістю 38,77 грн.

У подальшому продовжуючи свої дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, не реагуючи на вимогу працівника магазину ОСОБА_13 зупинитися та розрахуватися за наданий йому товар, вибіг з магазину тримаючи в руках дві пляшки горілки марки «Мороша» об`ємом 0,7 л кожна, вартістю 128,70 грн. за одну пляшку та одну пачку сигарет марки «Прилуки» вартістю 38,77 грн. та зник у невідомому напрямку. Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 296 грн. 17 коп.

Окрім того, 23.04.2023 близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи поблизу будівлі ВП №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області розташованої за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Миру, буд. 60, шляхом вільного доступу, взяв до рук велосипед золотистого кольору марки «ММВЗ» із шкіряним сидінням марки «Grand Star», який належав потерпілому ОСОБА_14 та почав котити по вул. Миру м. Кілія в бік вул. Покровської м. Кілія, після чого місце злочину покинув та розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3200 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання є надто суворим у зв`язку з тим, що він щиро розкаюється, усвідомив свою вину, переосмислив свою поведінку, у зв`язку з чим просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, водночас прокурор заперечував проти її задоволення та просив залишити оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вказаного вироку свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає у повному обсязі з огляду на такі обставини.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за:

- ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану;

- ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадання чужого майна (грабіж), вчинене повторно;

Що стосується доводів обвинуваченого відносно суворості призначеного йому покарання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом 1-ої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом було визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Апеляційний суд враховує, що в постанові Другої судової палати ККС ВС від 01.08.2023 (справа №621/2376/22) зазначено про те, що у виключних випадках кримінальний закон передбачає можливість застосування положень ст. 69 КК, але лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної норми, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час та після його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.

Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Лише наявність обставин, що пом`якшують покарання, не є таким, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи усі обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судами.

Апеляційний суд зауважує, що посилання обвинуваченого відносно того, що він щиро розкаявся та усвідомив свою вину були враховані судом 1-ої інстанції при призначенні йому покарання.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, водночас на шлях виправлення не став та повторно вчинив 3 злочини проти власності.

Водночас, колегія суддів зауважує, що судом було призначено ОСОБА_7 не максимальне покарання, передбачене санкціями статей.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що лише наявність у даному кримінальному провадженні обставин, що пом`якшують покарання, не є таким, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Будь-яких доводів про існування інших обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів обвинуваченим не надано та апеляційним судом не встановлено.

Посилання обвинуваченого відносно того, він усвідомив свою вину та переосмислив свою поведінку не є безумовними підставами для призначення менш суворого покарання, більш того фактичні обставини вчинених злочинів викликають обґрунтовані сумніви у переосмисленні обвинуваченим своєї поведінки.

За таких обставин, апеляційний суд враховує обставини вчинених злочинів, які є умисними, вчиненими повторно та в умовах воєнного стану, відомості про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим приходить до висновку про те, що призначене судом 1-ої інстанції покарання є обґрунтованим та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів

Відповідно до п. 1) ч.1 ст. 407 КПК України за насідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції апеляційний суд має право залишити або ухвалу суду без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а вирок щодо нього підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської обл. від 26.07.2023, яким ОСОБА_7 визнаний винуватиму вчиненні злочинів, злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3