Справа № 456/3352/23
Провадження № 1-кс/456/85/2024
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді

цілодобового домашнього арешту

25 січня 2024 року Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчої СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчої СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Самбір, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженому, не працюючому, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимому,

встановив:

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

В обґрунтування клопотання слідча покликається на те, що у провадженні СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000526 від 23.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.06.2023, близько 11 години 46 хвилин ОСОБА_5 знаходився в приміщенні будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де разом із ОСОБА_7 розпивали спиртні напої. Того ж дня, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 14 години 26 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні вищевказаного будинку, незадовго до того, як ліг спати на своєму дивані, бачив той факт, що потерпілий, перебуваючи також в стані алкогольного сп`яніння, ліг спати повздовж його дивана на підлозі. Надалі, ОСОБА_5 , встаючи з дивана, побачив, що потерпілий ОСОБА_7 продовжує спати на цьому ж місці, та передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, легковажно розраховуючи на їх відвернення, однак самовпевнено сподіваючись, що він зможе переступити потерпілого, втративши рівновагу, наступив стопами ніг на грудну клітку ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітки, двобічних переломів ребер, перелом грудини, розрив висхідного відділу дуги аорти, що ускладнилось виходом крові в навколосерцеву сумку, призвело до гемотампонади серця, яка і стала безпосередньою причиною смерті потерпілого, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки в момент спричинення, в результаті чого ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, в діях ОСОБА_5 наявні всі підстави для обгрунтованої підозри його у вбивстві через необережність, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.

20.12.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

У клопотанні слідча СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що останній підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той же строк, однак під час досудового розслідування встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені у ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, залишаючись на волі, ОСОБА_5 зможе ухилятися від суду, а саме покинути територію Стрийського району та Львівську область в цілому, переховуватися у своїх знайомих та друзів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення. Застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту є недостатніми для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, у нього немає близьких родичів, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. За таких обставин, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш доцільним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно врахувати вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. За таких обставин, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, гарантувати не ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, а тим більше унеможливить вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Позиція сторони обвинувачення в суді.

Слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, навівши мотиви зазначені у ньому, просить його задоволити та зазначила, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, наявними є ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України. Крім цього повідомила суд про те, що ОСОБА_8 був ознайомлений з клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту і про те, що таке розглядатиметься в суді, однак покинув територію Львівської області, на телефонні дзвінки не відповідав, що свідчить про намір ухилення від здійснення правосуддя. Підтвердила той факт, що повістки про виклик до слідчого та суду ОСОБА_8 вручені не були, оскільки останній був відсутній за місцем проживання. Зазначила, що свідки та потерпілі допитані, однак такі проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, а тому є ризик впливу на них, хоча на даний час таких фактів не встановлено.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала та навела обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить суд також врахувати, що мати підозрюваного перебуває за кордоном, а тому є ризик переховування підозрюваного та залишення ним території України.

Позиція сторони захисту в суді.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечив, просить застосувати щодо нього домашній арешт, вказав на те, що не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, покинув межі Львівської області, оскільки не знав, що не має такого права і намагався знайти роботу, щоб заробити кошти на лікування, оскільки у нього діагностовано відкриту форму туберкульозу. Він має зареєстроване місце проживання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, у дружини є на утриманні четверо неповнолітніх дітей. Крім цього доповнив, що є учасником бойових дій, був звільнений зі служби у зв`язку з пораненням, тривалий час перебував на лікуванні. Жодних намірів скритися він немав, був в пошуках роботи, намагався заробити кошти для лікування. Зазначив, що очікував повідомлення від органу досудового розслідування, однак не отримавши таке, поїхав в пошуках підзаробітку.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просить застосувати щодо ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, врахувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, злочин вчинив з необережності, є учасником бойових дій, тривалий час перебував на лікуванні і потребує лікування. Зазначила, що потерпілі та свідки не були очевидцями подій, а тому їх показання не підтверджують обставини кримінального правопорушення, такі допитані в ході досудового розслідування. Крім цього, підозрюваний не був обізнаний з слідчими діями, які має намір провести орган досудового розслідування, повістки про виклик до слідчого та суду не отримував.

Установлені судом обставини, положення закону, яким суд керувався та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши слідчу, яка підтримала клопотання, думку прокурора, яка вважає за потрібне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного та його захисника, які просять застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчої про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягає, а до підозрюваного ОСОБА_5 слід застсувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

До вказаних висновків, суд прийшов з огляду на таке.

Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 13.05.2023 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України (кримінальне провадження №0000526).

20.12.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання, що передбачено п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення. Однак, факти, які зумовлюють виникнення підозри, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який є необхідним на пізнішому етапі кримінального розслідування.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя приходить до висновку, що слідча та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_5 /сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення/, про що свідчать, зокрема: протокол огляду місця події від 22.06.2023 /а.с.12-14/; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.06.2023 /а.с.15-17/, висновок комісійної судово-медичної експертизи №149 від 29.11.2023 КЗ ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи /а.с.18-45/; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 20.12.2023 /а.с.61-62/; протокол проведення слідчого експерименту від 20.12.2023 /а.с.63-64/.

Таким чином, на даній стадії слідча та прокурор навели переконливі факти того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні правопорушення, яке йому інкримінується.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2024 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді на тримання під вартою.

Згідно з протоколом затримання від 24.01.2024, складеного оперуповноваженим ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , ОСОБА_5 затриманий 24 січня 2024 року о 14.15 год.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчої та прокурора про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та часткове існування ризиків, зазначених у клопотанні, однак вважає недоведеним факт недостатності підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає необґрунтованим для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризик щодо незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки як вбачається з матеріалів клопотан-ня допит потерпілої та свідків у кримінальному провадженні відбувся, незаконний вплив на яких не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах слідчого та прокурора щодо можливості такої поведінки підозрюваного. Окрім цього, ані слідчим, ані прокурором не зазначено у який спосіб можливий такий вплив.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не враховано, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, його фактична дружина має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, проживає з сестрою, позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про наявність сталих соціальних зв`язків, а відтак, належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Крім цього, суд враховує, що згідно з довідкою заступника командира ВЧ НОМЕР_1 №185 від 12.06.2023, солдат ОСОБА_5 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно з витягом із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №190 від 19.06.2023, ОСОБА_5 звільнено наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) №57-рс від 19.06.2023 з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ВЧ НОМЕР_2 , ОСОБА_5 перебував на лікуванні з 11.05.2023 по 15.06.2023, діагноз: рецидив туберкульозу верхньої частки обох легень, вірусний гепатит В з незначним порушенням функцій печінки, аномальна трихромазія В (протаномалія).

Згідно з свідоцтвом про хворобу №854 ВЧ НОМЕР_2, діагноз: рецидив туберкульозу верхньої частки обох легень, вірусний гепатит В з незначним порушенням функцій печінки, аномальна трихромазія В (протаномалія).

Відповідно до довідки про склад сім`ї ВК Стрийської міської ради від 27.06.2023, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним у вказаному помешканні зареєстровані: ОСОБА_11 , ОСОБА_11 .

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що існує ризик переховування підозрюваного, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у випадку визнання винним підозрюваного, та зважаючи на оголошення підозрюваного в розшук, однак вважає, що наведеного не достатньо для обрання найбільш сурового запобіжного заходу.

На цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Безпідставними суд вважає доводи сторони обвинувачення про те, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний є не судимим, інших кримінальних правопорушень не вчиняв, а тому відсутні підстави стверджувати, що підозрюваний може вчиняти будь-які неправомірні дії, заборонені законом.

Враховуючи, що прокурором у судовому засіданні доведено, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, який є нетяжким та наявний ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, інші ризики, на які посилався прокурор у судовому засіданні підтверджені не були та спростовані стороною захисту, а також прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявних ризиків, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 слід обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч.2 ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд не бере до уваги доводи сторони обвинувачення про факт обізнання підозрюваного з письмовими викликами до органу досудового розслідування та суду, оскільки такі письмовими доказами не підтверджено. Без сумніву підозрюваний, якому відомо про пред`явлену підозру, навіть у випадку якщо відносно нього запобіжний захід не застосовано, зобов`язаний з`являтися на виклики до слідчого, прокурора та суду, однак такий повинен бути у спосіб, передбачений законом повідомлений про такі виклики.

Слідчий суддя зауважує, що той факт, що підозрюваний покинув територію Львівської області не може залишитися поза увагою суду і дійсно така поведінка підозрюваного не відповідає правовим приписам КПК України, оскільки досудове розслідування триває та проводяться відповідні слідчі та процесуальні дії, однак вказана обставина не може слугувати єдиною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Є такими, що заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що підозрюваний може покинути територію країни, однак для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та для унеможливлення вчинення ним таких дій, суд покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені КПК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, даних про його особу, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації і проживання, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, проживає з фактичною дружиною, яка має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, зважаючи на стан здоров`я підозрюваного, а саме встановлений діагноз: рецидив туберкульозу верхньої частки обох легень, вірусний гепатит В з незначним порушенням функцій печінки, аномальна трихромазія В (протаномалія), позитивну характеристику, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Встановлюючи саме такі обмеження, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має родичів, які можуть надати йому необхідну допомогу, а застосування цілодобового домашнього арешту сприятиме належній процесуальній поведінці підозрюваного.

При цьому слідчий суддя зауважує, що не слід вважати порушенням цілодобового домашнього арешту звернення підозрюваного до медичних закладів з метою отримання медичної допомоги та оформлення медичних документів, за наявності відповідного підтвердження.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу, що в подальшому, за наявності інших, аніж встановлені в даному судовому засіданні обставин, рішення про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту може бути переглянуте судом за клопотанням сторін кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У клопотанні слідчої СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Самбір, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженому, не працюючому, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимому,

обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без електронних засобів контролю, терміном на 60 діб.

Застосувати до ОСОБА_5 наступні обмеження:

-заборонити ОСОБА_5 покидати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до слідчого Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області та суду за першою вимогою;

-не відлучатися за межі території м. Стрий Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання слідчій паспорт для виїзду за межі території України.

Строк дії ухвали становить з 25 січня 2024 року по 24 березня 2024 року включно.

Виконання даної ухвали доручити Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1