Провадження №1-кп/748/11/23
Єдиний унікальний № 748/410/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2020 року за № 0000005, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасківщина, Згурівського (Яготинського) району, Київської області, з професійно-технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолтіню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, учасника бойових дій, раніше судимого вироком Згурівського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, вироком Згурівського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року за ч.4 ст.185 КК України на строк п`ять років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

14.01.2015 Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» №15/2015, затверджений Законом № 113-УШ від 15.01.2015, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2019 №125 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_4 призначено на посаду командира танка 2 танкового взводу 3 танкової роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Під час проходження військової служби за контрактом молодший сержант ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 02.01.2020 о 08 год. 30 хв., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, та вчинив нез`явлення вчасно на місце служби без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

13.01.2020 приблизно о 18 год. 00 хв. усвідомлюючи протиправний характер своїх дій молодший сержант ОСОБА_4 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків з військової служби.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби у період з 02.01.2020 по 12.01.2020 не виконував, будь-яких заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 та продовження несення відповідних обов`язків не вживав, в зазначений період останній перебував в АДРЕСА_2 , де займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що мав з`явитись на службу 02 січня 2020 року, разом з тим він посварився з дружиною та залишився вдома і з`явився на службу тільки 13 січня 2020 року. Підтвердив, що не з`явився на службу вчасно без поважних причини. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, його вина доводиться зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінальними провадження дослідженими в ході судового розгляду.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 125 від 15.07.2019 ОСОБА_4 молодшого сержанта військової служби за контрактом зараховано на всі види забезпечення і вважати таким, що з 15 липня 2019 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу № 1 від 02 січня 2020 року ОСОБА_4 знято з усіх видів забезпечення. В подальшому, як слідує з витягу з наказу № 8 від 13 січня 2020 року ОСОБА_4 як такого, що повернувся, зараховано на всі види забезпечення з 13 січня 2020 року.

02 січня 2020 року о 08 год 30 хв. командитру в/ч НОМЕР_1 від командира 3-ї роти надійшла доповідь про неприбуття на військову службу молодшого сержанта ОСОБА_4 без поважних причин та призначено службове розлідування.

Відповідно до витягу з наказу № 2 від 02 січня 2020 року доручено проведення службового розслідування за фактом неприбуття на військову службу військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як слідує з акту службового розслідування встановлено неприбуття вчасно на службу 02.01.2020 року ОСОБА_4 та його відсутність без поважних причин на військовій службі з 02.02.2020 по 12.01.2020.

13 січня 2020 року складена доповідь про повернення на військову службу військовослужбовця ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з наказу № 8 від 13 січня 2020 року службове розслідування, яким встановлено відсутність ОСОБА_4 з 02.01.2020 по 12.01.2020 на військовій службі без поважних причини закінчено.

Покази ОСОБА_4 узгоджуються з дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), що передбачено ч.4 ст. 407 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину повторно.

ОСОБА_4 є раніше судимим, за місцем служби характеризується негативно, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким, особу винного, що є раніше судимим, обставини вчиненого ним даного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані, що характеризують його особу, і вважає, що йому має бути призначено покарання у межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі наближеного до мінімального.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2019 року ОСОБА_4 було засуджено за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком один рік.

Проте, відповідно до ухвали Згурівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання за закінченням іспитового строку. Вказана ухвала ніким не оскаржена та набрала законної сили 24 грудня 2020 року.

За змістом п.10 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання, суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому законом порядку.

Враховуючи, що ухвала Згурівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2020 року ніким не оскаржена, набрала законної сили, положення ст.71 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 не застосовуються.

Також встановлено, що ОСОБА_4 відбув повністю покарання у виді громадських робіт за вироком Згурівського районного суду Київської області від 04.03.2021 та вироком Згурівського районного суду Київської області від 29 червня 2023 року.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий вироком Згурівського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року за ч.4 ст.185 КК України на строк п`ять років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Дане кримінальне правопорушення скоєно у період з 02.01.2020 по 12.01.2020, тобто до засудження ОСОБА_4 за вироком Згурівського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року, а тому після призначення покарання за даним вироком належить призначити покарання відповідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням обставин справи.

Разом з тим, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, те, що ОСОБА_4 дане кримінальне правопорушення вчинив до постановлення попередніх вироків, звільнений від відбування покарання у зв`язку закінченням іспитового строку за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2019 року, щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою вину, є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину, має бажання стати на шлях виправлення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на певний термін, з покладенням на останнього певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення органами пробації профілактичних заходів. Слід зауважити, що у разі порушення іспитового строку та продовження злочинної діяльності в подальшому ОСОБА_4 понесе відповідне покарання.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому за дане кримінальне правопорушення покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Згурівського районного суду Київської області від 16 серпня 2023 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, поклавши, у відповідності до ст. 76 КК України, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1