справа № 362/1646/21
провадження № 1-кп/362/233/23
ВИРОК

Іменем України

22.12.2023

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 березня 2021 року за № 0000273, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянин України, має середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

24 вересня 2013 року вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за частиною 2 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 11 грудня 2014 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва іспитовий строк замінено на 4 роки позбавлення волі; 20 лютого 2019 року звільнений з Арбузинської виправної колонії № 83 Миколаївської області у зв`язку із відбуттям строку покарання;

09 серпня 2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за частиною 1 статті 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць;

12 жовтня 2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за частиною 2 статі 309, статтею 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день;

19 грудня 2023 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за частиною 2 статі 309, статтею 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 158-1 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_4 ;

обвинувачений ОСОБА_5 ;

захисник ОСОБА_6 .

Суд установив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Постановою Верховної Ради України від 15 липня 2020 року № 795-ІХ призначено чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів на неділю 25 жовтня 2020 року.

25 жовтня 2020 року приблизно о 18:20 ОСОБА_5 прибув о дільничної виборчої комісії № 311281, а саме до приміщення спортивного залу території КО «Васильківський міський спортивний комплекс», який розташований за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Небесної Сотні 65-Б.

Близько 18:30 ОСОБА_5 , реалізуючи свій намір, направлений на незаконне отримання виборчого бюлетеня особою, яка не мала його отримати, діючи умисно, не маючи на те законного права, всупереч вимогам Виборчого кодексу України, Закону України «Про місцеві вибори», перебуваючи в приміщенні дільничної виборчої комісії № 321281, умисно, протиправно, усвідомлюючи, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та не будучи внесеним до списків виборців, підійшов до члена виборчої комісії (особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), й ознайомившись з уточненням списків виборців на звичайній виборчій дільниці № 311281, поставив у ньому підпис за невстановлену досудовим розслідуванням особу (виборця), після чого отримав під підпис від члена вищезазначеної виборчої комісії (особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) чотири виборчих бюлетені з переліком кандидатів у депутати Васильківської міської ради, кандидатів у депутати Київської обласної ради, кандидатів у депутати Обухівської районної ради та кандидатів на посаду голови Васильківської міської ради, про що поставив підпис замість невстановленої досудовим розслідуванням особи (виборця), у місці відривного талону та в строчці «підпис виборця за отримання виборчого бюлетеня/виборчих бюлетенів» в уточненому списку виборців на звичайній виборчій дільниці № 311281, тим самим, незаконно отримав чотири виборчі бюлетені, не маючи право їх отримувати. Після цього, отримавши чотири виборчі бюлетені за невстановлену досудовим розслідування особу (виборця), ОСОБА_5 зайшов до кабіни для таємного голосування, однак, через відчуття страху, не зробив відмітки в бюлетенях, поклав останні до кишені, вийшов із кабіни для таємного голосування та залишив територію виборчої дільниці.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину визнав частково, частково підтвердив установлені під час досудового розслідування фактичні обставини та надав показання, відповідно яких у восени 2020 року він не мав постійної роботи, підробітки, які, з-поміж іншого, шукав через групи в застосунках «Вайбер» і «Телеграм». 25 жовтня 2020 року знайшов в одній із таких груп оголошення про те, що потрібен спостерігач на вибори за оплатою 100 гривень за декілька годин, він написав, та йому відповіли, щоб під`їхав до ТЦ «Магелан» на станції метро «Теремки» об 11:00. Коли він прибув на місце, то побачив 6-7 людей, які також очікували. Потім до них підійшов чоловік та пояснив, що саме треба зробити, роздав конверти, у яких були зазначені імена тих, за кого треба проголосувати. Він ( ОСОБА_5 ) і ще чотири чоловіки сіли в автомобіль «Хонда» сірого кольору та поїхали до м. Василькова по адресах виборчих дільниць. Прибувши на визначену йому виборчу дільницю він вказав адресу СК «Кристал», підійшов до столу, дав свій паспорт, на який заздалегідь була нанесена позначка у вигляді латинської літери «W». Йому видали бланки, сказали де розписатися, після чого він із бюлетенями зайшов до кабінки. Однак у подальшому він злякався ситуації, взяв 4 бюлетені, не робив відмітки та не кинув в урну, а поклав бюлетені до кишені. Після чого вийшов та викинув їх на шляху до машини. Коли вони поверталися до м. Києва, їх зупинили працівники поліції.

Під час судового розгляду безпосередньо досліджені такі надані стороною обвинувачення докази:

- витяг з ЄРДР від 24 жовтня 2020 року № 000273 (т.1 а.с. 70);

- витяг з ЄРДР від 24 жовтня 2020 року № 001013 (т.1 а.с. 78);

- протокол огляду предмету від 26 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 85-87);

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 26 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 88-90);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 жовтня 2020 року (т.1 а.с 91-93);

- протокол огляду предмету від 26 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 95-98);

- протокол огляду предмету від 26 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 101-102);

- протокол огляду предмету від 26 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 103-104);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 жовтня 2020 року (т.1 а.с 105-107);

- протокол обшуку від 25 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 108-116);

- протокол огляду від 26 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 141-146);

- протокол огляду від 26 жовтня 2020 року ( т.1 а.с. 147-204);

- уточнений список виборців виборчої дільниці № 321281 (т.1 а.с. 226-250, т.2 а.с.1-54);

- постанови від 09 жовтня 2020 року №№53, 54, протоколом дільничної виборчої комісії від 25 жовтня 2020 року (т.2 а.с.68-78);

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 29 березня 2021 року (т.2 а.с. 79-81);

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 29 березня 2021 року (т.2 а.с. 82-84).

Проаналізувавши всі наявні матеріали кримінального провадження на предмет дотримання вимог закону, суд констатує, що при отриманні та фіксації доказів у даному кримінальному проваджені порушень вимог кримінального процесуального закону чи іншого законодавства не допущено; будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність і правдивість.

Суд вважає зібрані по справі та представлені докази належними, допустимими, достовірними і достатніми у взаємозв`язку для правильного вирішення справи по суті, у зв`язку з чим вважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.

При цьому суд зазначає, що судове провадження у даному кримінальному провадженні здійснюється з квітня 2021 року.

Згідно з частиною 3 статті 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частина 6 статті 22 КПК України).

Зазначені приписи кримінального процесуального закону неодноразово роз`яснені прокурору, але прокурор так і не забезпечив присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з огляду на що, з метою дотримання розумних строків кримінального провадження, судовий розгляд завершено без проведення допиту свідків обвинувачення за згодою учасників судового провадження.

ІІІ. Правова кваліфікація

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» обсяг обвинувачення в частині, яка є достатньою для кваліфікації дій ОСОБА_5 за частиною 1 статті 158-1 КК України, а саме в частині отримання виборчого бюлетеня особою, яка не мала права його отримувати.

ІV. Мотиви суду щодо визнання частини обвинувачення необґрунтованою

Під час судового розгляду обвинувачення не змінювалось.

Суд визнає недоведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення в частині незаконного опускання виборчого бюлетеню до виборчої скриньки з огляду на нижченаведене.

Так, відповідно до пред`явленого обвинувачення 25 жовтня 2020 року приблизно о 18:20 ОСОБА_5 прибув о дільничної виборчої комісії № 311281, а саме до приміщення спортивного залу території КО «Васильківський міський спортивний комплекс», який розташований за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Небесної Сотні 65-Б.

Близько 18:30 ОСОБА_5 , реалізуючи свій намір, направлений на незаконне отримання виборчого бюлетеня особою яка не мала його отримати, діючи умисно, не маючи на те законного права, всупереч вимогам Виборчого кодексу України, Закону України «Про місцеві вибори», перебуваючи в приміщенні дільничної виборчої комісії № 321281, умисно, протиправно, усвідомлюючи, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та не будучи внесеним до списків виборців, підійшов до члена виборчої комісії (особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) і ознайомившись з уточненням списків виборців на звичайній виборчій дільниці № 311281 поставив в ньому підпис за невстановлену досудовим розслідуванням особу (виборця), після чого отримав під підпис від члена вищезазначеної виборчої комісії (особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) чотири виборчих бюлетені з переліком кандидатів в депутати Васильківської міської ради, кандидатів у депутати Київської обласної ради, кандидатів у депутати Обухівської районної ради та кандидатів на посаду голови Васильківської міської ради, про що поставив підпис замість невстановленої досудовим розслідуванням особи (виборця), у місці відривного талону та в строчці «підпис виборця за отримання виборчого бюлетеня/виборчих бюлетенів» в уточненому списку виборців на звичайній виборчій дільниці № 311281, тим самим, незаконно отримав виборчий бюлетень, не маючи право його отримувати. Отримавши виборчі бюлетені за невстановлену досудовим розслідування особу (виборця), ОСОБА_5 зайшов до кабіни для таємного голосування, де, порушуючи статтю 3 Закону України «Про місцеві вибори», умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, проголосував за невстановлену досудовим розслідуванням особу на виборчій дільниці № 311281, яка розташована за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Небесної Сотні, 65-Б, після чого незаконно опустив виборчий бюлетень для голосування у виборчу скриньку.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною 1 статті 158-1 КК України як отримання виборчого бюлетеня будучи особою, яка не мала права його отримувати, та незаконне опускання виборчого бюлетеню до виборчої скриньки.

Факт здійснення ОСОБА_5 опускання виборчих бюлетенів до виборчої скриньки стороною захисту заперечується.

Вирішуючи питання щодо конкуренції версій сторін обвинувачення та захисту стосовно подій інкримінованого кримінального правопорушення, суд зауважує на такому.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення й у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до частини 1 статті 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. Рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості підозрюваного чи обвинуваченого після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Своєю чергою, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Разом із цим, жодним із представлених стороною обвинувачення доказів не доведено факту здійснення ОСОБА_5 незаконного опускання виборчих бюлетенів до виборчої скриньки.

Відтак, суд визнає обвинувачення у цій частині необґрунтованим.

V. Мотиви суду щодо призначення покарання

Керуючись приписами статей 50-52, 65-67 КК України, виходить із такого.

Передбачене частиною 1 статті 158-1 КК України кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Обвинувачений має середню освіту, неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття й активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Водночас суд не вбачає обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, ураховуючи позицію сторін, загальні засади призначення покарання, принцип індивідуалізації покарання, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, ступінь його суспільної небезпечності, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин і відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини 1 статті 158-1 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд уважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування статей 69, 69-1, 75 КК України відсутні.

За правилами частини 4 статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення частини 3 статті 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час частина 3 статті 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Між тим, як уже зазначено, ОСОБА_5 19 грудня 2023 року був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва за частиною 2 статі 309, статтею 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці.

Призначене цим вироком покарання обвинувачений не відбув.

Відтак, оскільки ОСОБА_5 учинив нове кримінальне правопорушення до відбуття покарання за попереднім вироком, на підставі частини 1 статті 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року до покарання за цим вироком, ОСОБА_5 належить призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 гривень, яке на підставі частини 3 статті 72 КК України належить виконувати самостійно.

Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 був затриманий 25 жовтня 2020 року, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2020 року йому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та звільнено з-під варти.

Отже, відповідно до частини 5 статті 72 КК України у строк призначеного покарання. належить зарахувати строк його попереднього ув`язнення за період з дня затримання по день обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а саме з 25 жовтня 2020 року по 27 жовтня 2020 року включно.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Рішення щодо долі речових доказів і документів суд ухвалює відповідно статті 100 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 100, 174, 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 158-1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

2. На підставі частини 1 статті 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року до покарання за цим вироком призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк один рік два місяці та штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, який на підставі частини 3 статті 72 КК України виконувати самостійно.

3. Строк відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши в цей строк його попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2020 року по 27 жовтня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

4. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року у справі № 761/34956/20.

5. Речові докази аркуші паперу з рукописними написами зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1