Справа №534/826/23
Провадження №1-кп/534/66/23
КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

здійснивши у відкритому судовому засіданні у залі суду розгляд кримінального провадження за №0000354 від 01.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 звинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, особливо небезпечних наркотичних засобів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Аргументуючи внесене клопотання та зазначаючи про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурор наполягав на продовженні застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором наголошено, що підставою продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, визначених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, а кримінальна відповідальність за злочини, які йому інкриміновані передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому ОСОБА_4 може ухилятися від слідства та суду, також може незаконно впливати на свідків у цьому провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

З`ясувавши правові позиції учасників судового провадження, суд зауважує про наступне.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого найсуворішого виду запобіжного заходу вмотивовано прокурором можливістю ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків.

Суд погоджується із наведеними прокурором обґрунтуваннями наявності ризиків щодо можливості обвинуваченого переховуватись від суду та щодо здійснювати незконний вплив на свідків.

Як убачається з матеріалів справи і це підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, законного джерела існування не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177,178,197,199 КПК України, статей 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Суд враховує, що обвинувачений перебуваючи на волі через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, а кримінальна відповідальність за злочини, які йому інкриміновані передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому ОСОБА_4 може ухилятися від суду, що може унеможливити своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому кримінального покарання за скоєні злочини.

Окрім цього, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 ніде не працює та не має законних джерел для існування, що є неспростовним ризиком продовження ним своєї злочинної діяльності.

На даний час ОСОБА_4 , який раніше притягався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, згідно вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.12.2022, інкримінується також вчинення правопорушень, пов`язаних з незаконним придбанням, збергіанням з метою збуту , а також незаконним збутомс особливої небезпечної речовини, особливо небезпечних наркотичних засобів, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а також доводи прокурора вказують на ті обставини, що, ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу не зменшилися на час розгляду даного клопотання. Інші менш суворі запобіжні заході не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що, на час розгляду даного клопотання ризики, заявлені при обранні міри запобіжного заходу не зменшились, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи, що обвинуваченому інкрімінується вчинення особливо тяжкого злочину, суд з огляду на положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, не застосовує заставу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197,199,309 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити .

Продовжити строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Строк дії ухвали закінчується 13 квітня 2024 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1