Номер провадження: 11-кп/813/688/24
Справа № 495/3664/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000241, внесеного до ЄРДР 07.02.2020 року, №0000459, внесеного до ЄРДР 13.03.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.1 ст. 164 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 164 КК України - закрито.

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку для притягнення до кримінальної відповідальності.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України - 12.03.2020 року; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України 29.02.2020 року, а з моменту їх вчинення минуло понад 3 роки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вказана ухвала підлягає скасуванню в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, з огляду на наступне.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 , є триваючим злочином. У свою чергу, стаття 49 КК України не містить окремої вказівки щодо особливостей обчислення строку давності щодо триваючих злочинів. Тим не менше, особливість триваючих злочинів полягає в тому, що вони продовжують вчинятися (тривати) на стадії закінченого злочину, а от же давність притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення триваючого кримінального правопорушення починає обчислюватись тільки після того, як вони були закінчені, припинені або перервані.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 , є одиничним злочином, який розпочавшись бездіяльністю особи, далі вчиняється безперервно протягом досить тривалого часу, а тому є триваючим злочином. Отже моментом, з якого починається перебіг строків давності для злочинів з матеріальним складом злочину, є завершення суспільно небезпечного діяння. Для триваючих злочинів це фактичне припинення діяння з волі або поза волею особи. Суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, ОСОБА_8 не завершене, оскільки обов`язок ОСОБА_8 сплачувати аліменти, встановлений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2018 року по відношенню до її неповнолітньої дитини - до досягнення ОСОБА_9 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на це, в даному кримінальному провадженні строк давності необхідно обчислювати з моменту закінчення обов`язку ОСОБА_8 сплачувати аліменти, а саме з 18.04.2027 року.

На підставі наведеного прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 164 КК України та постановити нову ухвалу у цій частині, якою призначити новий розгляд кримінального провадження за ч.1 ст. 164 КК України у суді першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачена, потерпілий та представник потерпілого, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, клопотанням про відкладання справи не подавали.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до 49 КК України визначено підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Зокрема, частиною першою статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ст. 49 ч. 1 КК України строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності визначений ст.286 КПК України, який передбачає те, що встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. Перед направленням клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до правового висновку зазначеного у постанові ВС від 11.11.2020 р. у справі №455/229/17, дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дотримуючись вимог кримінально-процесуального закону, надав належну оцінку матеріалам справи та навів в оскаржуваній ухвалі встановлені ним в ході судового розгляду обставини, які є підставою для прийняття рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, відповідно до вимог якого, протиправні, дії передбачені ч.1 ст. 164 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до положень ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

З урахуванням викладеного, при розгляді справи, апеляційний суд керується приписами ст. ст. 12,49 КК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та карається громадськими роботами на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Стаття 49 КК України не містить окремої вказівки стосовно особливостей обрахування строку давності щодо триваючих кримінальних правопорушень, до яких суд відносить кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 164 КК України.

Загальні положення КК України визначають, що триваюче правопорушення має місце там, де протиправна діяльність триває безперервно протягом певного часу.

При триваючому злочині (проступку) особа вчиняє один раз певну дію і впродовж тривалого часу перебуває безперервно в злочинному стані. Для цього виду злочинів характерним є неспівпадіння моменту закінчення складу злочину і моменту фактичного завершення протиправних дій. У поняття «час вчинення триваючого злочину» має включатися увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого злочину.

Завершення триваючого злочину - це день його припинення за волею або всупереч волі винного, в тому числі викриття особи у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, при розгляді питання початку обрахування строків давності при триваючому кримінальному правопорушенні враховує висновки та правову позицію, висловлену в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 492/910/14-к, згідно якої строк давності кримінального переслідування стосовно триваючих злочинів обчислюється з часу їх припинення за волею або всупереч волі винного (добровільне виконання винним своїх обов`язків, явка з повинною, затримання органами влади тощо).

Аналогічного правового висновку дійшла колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 220/1260/20 від 11 листопада 2021 року.

Згідно реєстру досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000241, внесеному до ЄРДР 07.02.2020 року, встановлено, що 06 лютого 2020 року прийнято заяву від ОСОБА_10 проте, що ОСОБА_8 злісно ухиляється від сплати аліментів на користь доньки.

Кримінальне провадження за вказаною заявою зареєстровано 07 лютого 2020 року за № 0000241, а тому з цього дня суд вважає необхідним обчислювати строки давності триваючого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

З урахуванням викладеного, з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_8 протягом трьох років з моменту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України від слідства та суду не ухилялась та до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2023 року ОСОБА_8 була оголошена у розшук, однак на момент оголошення у розшук останньої строк, передбачений ст. 49 КК України для притягнення її до кримінальної відповідальності, вже сплинув.

З урахуванням викладеного, підстави переривання перебігу давності, визначені кримінальним законом, - відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, апеляційний суд погоджуючись, у цілому, з рішеннями суду першої інстанції, приходить до висновку, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, з моменту вчинення правопорушення минуло більше трьох років, обставин, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 49 КК України, при яких перебіг давності зупиняється, переривається, або давність не застосовується, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційний суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно неї підлягає закриттю.

Апеляційна скарга прокурора не містять переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановленого судового рішення. Воно є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, адже у повній мірі відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК передбачає, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а оскаржуваної ухвали - без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407-409, 413, 418, 419, 532 КПК, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000241, внесеного до ЄРДР 07.02.2020 року, №0000459, внесеного до ЄРДР 13.03.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.1 ст. 164 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3