судді Анісімова Г.М.
справа № 466/9158/14-к
провадження № 51-645кмп18
1. Предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі - ОП ККС) було питання про допустимість доказів у кримінальному провадженні в ситуації, коли постанови про визначення групи слідчих, які брали участь у їх отриманні, стороною обвинувачення надані лише на стадії касаційного розгляду (постанова від 14 лютого 2022 року в справі № 477/426/17, провадження № 51-4963кмо20).
ОП ККС розглянула провадження, де в судових дебатах сторона захисту висловила заперечення з приводу відсутності відповідних постанов, а в подальшому, на цій підставі, порушила перед апеляційним судом та судом касаційної інстанції питання про недопустимість доказів як таких, що отримані неуповноваженими особами.
ОП ККС виходила із того, що у випадку, якщо під час дослідження доказів виникне питання щодо перевірки доказів з огляду на їх належність та допустимість, суд має перевірити ці обставини, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки.
За висновком ОП ККС, постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.
ОП ККС не висловлює абстрактних висновків про те, як має застосовуватись норма права, з урахуванням чого, щодо оцінки обставин конкретного провадження, зазначила, - якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених у відповідних скаргах.
2. Процесуальне рішення про призначення групи слідчих, старшого слідчої групи, зміну групи слідчих не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до приписів ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Процесуальні документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні ч. 2 ст. 99 КПК, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння.
З огляду на завдання кримінального провадження (ст. 2 КПК), складовою якого є етап судового провадження (пункти 10, 24 ч. 1 ст. 3 КПК), право сторони захисту перевірити докази на їх належність та допустимість, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки, забезпечується на будь-якій стадії судового провадження. Такий висновок походить від приписів статей 20, 22, 23, 86, 89, 350 КПК. Реалізація такого права на будь-якій стадії судового провадження узгоджується із приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
3. Повертаючись до цього провадження, Судом встановлено, що стороною захисту як в суді першої, так і апеляційної інстанції ставилося питання про недопустимість доказів у зв`язку з можливим здійсненням слідчих дій неуповноваженими особами.
Як суд першої, так і апеляційної інстанції не отримали на цих стадіях провадження від сторони обвинувачення копії відповідної постанови про призначення групи слідчих, проте не встановили підстав визнати докази недопустимими через відсутність належного підтвердження повноважень слідчих.
Стороною обвинувачення в цьому провадженні відповідні процесуальні підстави прокурором долучено на стадії касаційного розгляду. Сторона захисту не мала перешкод перевірити процесуальне рішення, надане стороною обвинувачення, а суд - обґрунтованість доводів сторони захисту про здійснення досудового розслідування неуповноваженими особами, про недопустимість доказів на цій підставі.
Повноваження суду касаційної інстанції спрямовані на перевірку дотримання судами попередніх інстанцій норм кримінального процесуального закону в частині оцінки доказів на предмет їх допустимості, що виявляється, серед іншого, й у перевірці відповідних процесуальних підстав здійснювати владні повноваження прокурором та слідчим.
Вважаю, що обставини цього провадження принципово не відрізняються від тих, які були предметом розгляду ОП ККС (постанова від 14 лютого 2022 року в справі № 477/426/17, провадження № 51-4963кмо20), отже критерії оцінки доводів скарги мають співпадати.
4. За критеріями, якими керувалася ОП ККС, надання стороною обвинувачення суду відповідних постанов про призначення групи слідчих та/або групи прокурорів у кримінальному провадженні на стадії касаційного розгляду має братися до уваги колегією суддів касаційного суду при вирішенні питання про наявність чи відсутність у певного слідчого та/або прокурора повноважень на здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням або на вчинення відповідних слідчих дій. Долучення таких документів прокурором на стадії касаційного розгляду безпосередньо впливає на результати перевірки відповідних доводів.
Надана суду касаційної інстанції постанова про призначення групи слідчих мала бути оцінена Судом в контексті перевірки обґрунтованості доводів сторони захисту.
5. Надані суду касаційної інстанції процесуальні рішення підтверджують повноваження слідчих, що, на моє переконання, спростовує відповідні доводи сторони захисту про недопустимість доказів.
Інші доводи Судом касаційної інстанції визнані безґрунтовними, з огляду на що, вважаю, що в цьому провадженні відсутні підстави до скасування оскаржених судових рішень.
Суддя