Провадження №1-кп/127/1042/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0002325, відомості про яке внесено в Єдиний державний реєстр досудового розслідування 14 травня 2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 перебувають матеріали кримінального провадження №0002325 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, яке мотивувала тим, що обвинувачений систематично ухиляється від явки до суду та не прибуває за викликом у вказані судові засідання, без поважних причин. У зв`язку з чим, 12.05.2023 з метою доставки ОСОБА_6 до суду для проведення судового засідання, за клопотанням сторони обвинувачення, судом застосовано привід, про що винесено відповідну ухвалу, однак виконати дану ухвалу не представилося можливим у зв`язку з тим, що обвинувачений за місцем проживання не перебуває та його місцезнаходження не відоме. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2023 ОСОБА_6 був оголошений у розшук та судом надано дозвіл на його затримання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.08.2023 відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вилі тримання під вартою. Згідно пред`явленого обвинувачення, у діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1, п. 1, 5 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, а саме:

переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі доведеності вини обвинуваченого, останньому загрожує реальна міра покарання до 10 років позбавлення волі. Крім того, у ході судового розгляду, ОСОБА_6 уникав явки до суду, достовірно знаючи що відносно нього є кримінальне провадження, вказана поведінка ОСОБА_6 свідчить про те, що останній матиме можливість і буде уникати явки до суду з метою ухиленні від кримінальної відповідальності;

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 є особою неодноразово судимою, що свідчить про те, що останній є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, та про його антисоціальну поведінку, та перебуваючи на волі обвинувачений буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є докази зібрані в ході досудового розслідування, зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування доданого до обвинувального акту та, які будуть досліджені в ході судового слідства. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 у ході судового розгляду, а також його особу, зазначені обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що на даний час наявні ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для законного застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти клопотання, просив застосовувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснив, що постійно перебував за місцем свого проживання, повідомив, що до нього ніхто не телефонував і він не знав про призначені судові засідання. Доповнив, що він хворіє на тяжку хворобу, просив суд дати можливість йому лікуватися.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу заперечив. Доповнив, що обвинувачений хворіє, але підтверджуючих про це документів не надав. Просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2023 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали обвинувального акту суд вважає, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою, в зв`язку з тим, що він обвинувачуються у вчиненні тяжких злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до строком до 10 років. Також враховуючи особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, те що він ніде не працює, усвідомлюючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушеннях, може ухилятися від суду, оскільки раніше був оголошений в розшук і тривалий час переховувався, впливати на свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особи обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому суд не вбачає обґрунтованих підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою як такого, що недостатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

На думку суду, в клопотанні обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу обвинуваченого, наявність стримуючих факторів соціального характеру, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та неможливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи зазначене, приписи ст.ст. 177, 194 КПК України, суд вважає, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє з 11 жовтня 2023 року по 09 грудня 2023 року включно.

Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань ( №1)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 діб з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: