ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-в/753/615/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_3

представник в/ч ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_4 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 19 грудня 2023 р. надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 подане в інтересах за засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.08.2022 року за ч. 4 ст. 408, 69, 62, ч. 5 ст. 72 КК України до 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахується з 15.08.2022 року та враховано строк попереднього ув`язнення з 07.06.2022 року по 14.08.2022 року, тобто станом на момент подачі клопотання до суду, останній відбув 3/4 відбутого строку покарання, як це передбачено КПК України.

Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав думку захисника, вказав, що перебувавав на службі Збройних Сил України. 24.02.2022 року був з підрозділом під Волновахою, а 25.02.2022 року вони відступили та розосередились по будинкам. Були обстріли, управління та самооборони не було. Вказав, що перебував на посаді заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення. В подальшому планує продовжити службу у себе в підрозділі.

Прокурор заперечувала проти заявленого клопотання, оскільки звільнення засудженого не буде відповідати вимогам ст. 50 КК України. Засуджений займав керівну посаду, був заступником командира батальйону із морально-психологічного забезпечення і мав морально підтримувати солдат, в свою чергу він вчинив дезертирство. А тому, хоча під час відбування покарання поведінка у нього була позитивна, це не доводить того, що відбулось виправлення.

Представник військової частини не заперечував у задоволені означеного клопотання, вказав, що ОСОБА_4 довів виправлення своєю поведінкою, має заохочення.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду клопотання, дослідивши його матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З матеріалів клопотання вбачається, що відповідно до вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.08.2022 року за ч. 4 ст. 408, 69, 62, ч. 5 ст. 72 КК України до 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 15.08.2022 року, та враховано строк попереднього ув`язнення з 07.06.2022 року по 14.08.2022 рік, тобто 3/4 відбутого строку покарання сплили 07.12.2023 року.

Відповідно до службової характеристики за час відбування покарання ОСОБА_4 зарекомендував себе як відповідальний військовослужбовець. До виконання своїх функціональних обов`язків ставиться позитивно. В роботі працьовитий, організований, проявляє розумну ініціативу там, де це потрібно. Самостійно працювати вміє, постійного нагляду та допомоги з боку безпосередніх командирів не потребує. На вказівки з боку безпосередніх та прямих начальників реагує вірно, до важливих порад прислуховується, вміє самостійно приймати рішення там де це потрібно. Проявляє повагу до командирів і старших за військовим званням, разом з тим шанує честь і гідність товаришів по службі. Фізично розвинутий добре. В стройовому відношенні підтягнутий, правила носіння військової форми одягу не порушує, носить охайно, своєчасно лагодить. Військові статути ЗСУ та основні керівні документи знає добре. За характером спокійний, врівноважений, зосереджений. В колективі характеризується авторитетом та повагою.

Нормами статті 81 КК України визначені правові підстави умовно- дострокового звільнення від відбування покарання.

Так, ч. 1 даної статті, передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, зміст вказаних положень закону дає підстави вважати, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

До переліку питань, пов`язаних із покаранням, відносяться як питання призначення покарання, так і питання звільнення від його відбування.

Отже, вирішуючи питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суду слід враховувати не лише чи відбулось виправлення засудженої особи, але і те, чи поніс засуджений кару, яка є пропорційною вчиненому кримінальному правопорушенню, та чи матиме звільнення засудженого належний виховний вплив на інших осіб та чи запобігатиме вчиненню нових правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Суд звертає увагу, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законому України № 548-14 від 24.03.1999.

Так, статтею 11 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних сил України передбачено необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Проте, як вбачається з службової характеристики з місця проходження служби військової частини НОМЕР_1 , майор ОСОБА_4 , який займає посаду заступника командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення за час проходження служби зарекомендував себе з негативної сторони. У своїй службовій діяльності постійно допускає помилки, до товаришів відноситься з зухвалістю, до командирів з підозрою. Не здатен виконувати обов`язки щодо займаної посади. Морально-ділові якості на низькому рівні, налаштований як особа схильна до дезертирства. До військової служби ставиться не відповідально, військової присяги не дотримується. Не готовий надати допомогу товаришам по службі, важкої роботи цурається. Поставлені завдання не виконує. Схильний до зради та підбурювання особового складу проти інтересів держави. Здатен досягти поставлених цілей, але використовує це лише в особистих інтересах. Положення в колективі вкрай погне. Серед особового складу не користується повагою. В нетипових та екстремальних ситуаціях проявляв боягузтво.

Аналіз матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого дають підстави дійти висновку, що хоча у поведінці засудженого ОСОБА_4 мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення за 16 місяців відбування покарання, оскільки наявність позитивної характеристики, не може свідчити про наявність достатніх підстав для звільнення засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування призначеного покарання, а дотримання порядку та умов відбування покарання, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, і процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним.

А тому, враховуючи вище викладені обставини, фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд вважає, що в даний час його не може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання, оскільки засудженим вчинено особливо тяжкий злочин з підвищеною суспільною небезпекою, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану. При цьому кримінальне правопорушення було вчинено на початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, а ОСОБА_4 в цей час займав посаду заступника командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення та мав бути прикладом хороброї поведінки, як для своїх підлеглих так і інших військовослужбовців, а також планувати та реалізовувати заходи з покращення морально-психологічного стану особового складу, організовувати систематичне запобігання й упередження негативного впливу на морально-психологічний стан в колективах особового складу.

За таких обставин умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 в даний час не сприятиме виховному впливу покарання та не запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

На підставі аналізу наведених обставин та вимог закону, враховуючи вищевикладене, суд вважає за неможливе звільнити засудженого ОСОБА_4 умовно-достроково від відбування призначеного судом покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена через Дарницький районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1