ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/731/21 Номер провадження 11-кп/814/178/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000453, за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запсілля, Кременчуцького району, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 03.09.2018 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, 69, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75, 104 КК України з іспитовим строком тривалістю 2 роки, 2) 13.06.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 4 років і 2 місяців позбавлення волі, визнано не винуватим та виправдано:

- за ч.2 ст.310, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України у зв`язку з недоведеність вчинення ним кримінальних правопорушень.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 20.06.2019 під час проведення санкціонованого обшуку за місцем його проживання в АДРЕСА_1 працівниками поліції було виявлено та вилучено 31 рослину зеленого кольору з ознаками культивування, які він посіяв та виростив на території свого домоволодіння для власних потреб. Згідно висновків судово-хімічних експертиз №1077 від 26.06.2019 надані на дослідження рослини мають морфологічні ознаки характерні для рослини коноплі, містять тетрагідроканнабінол і є рослинами коноплі, кількість наданих рослин становить 31 шт.

Крім цього, 20.06.2019 при проведенні санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 працівниками поліції було виявлено в приміщенні приватного будинку та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 1078 від 26.06.2019 надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 24,580 г, яку ОСОБА_8 зберігав без мети збуту, повторно.

Крім цього, 20.06.2019 при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 працівниками поліції було виявлено у приміщенні житлового будинку в шафі та вилучено в присутності понятих:

- металеві предмети схожі на запал ручної гранати та корпус ручної гранати, які згідно висновків експертизи: №92 від 26.06.2019 надані на дослідження предмети є: об`єкт дослідження №1 уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2, об`єкт дослідження №2 корпус ручної гранати РГД-5, споряджений всередині, №109 від 22.07.2019 надані на дослідження на дослідження предмети: - уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2 і корпус ручної гранати РГД-5 окремо до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів) не відносяться, у конструктивному поєднанні (зброї) будуть ручною гранатою РГД-5 з запалом УЗРГМ-2, яка, у разі її придатності до вибуху, буде відноситися до категорії вибухових пристроїв (бойових припасів), №131/196 від 25.09.2019 на наданих на дослідження рештках, осколках гранати РГД-5 з запалом УЗРГМ-2 виявлено вибухову речовину на основі тротилу. На основі наданих на дослідження фото, відеоматеріалів, акту знешкодження (розряджання, руйнування, знищення) вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів №47 від 22.08.2019, встановлено, що корпус гранати РГД-5 за раніше проведеними дослідженнями: висновок експерта №92 від 26.06.2019, висновок експерта №109 від 22.07.2019, був споряджений вибуховою речовиною тротил. На основі наданих на дослідження фото, відеоматеріалів, акту знешкодження (розряджання, руйнування, знищення) вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів №47 від 22.08.2019, встановлено, що граната РГД-5 з запалом УЗРГМ-2 за раніше проведеними дослідженнями: висновок експерта №92 від 26.06.2019, висновок експерта №109 від 22.07.2019, придатна до вибуху. Вказаний бойовий припас ОСОБА_8 незаконно зберігав без передбачуваного законом дозволу.

Дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.310, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 310, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263, ст. 70 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України з урахуванням ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за попереднім вироком, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 років 3 місяці.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що виправдовуючи ОСОБА_8 місцевий суд послався на те, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав повністю, категорично заперечувавсвою причетність до посіву та вирощуванню конопель, зберігання наркотичних засобів без мети збуту та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, але такі твердження суду не можливо взяти до уваги, якщо вони не підтверджені іншими доказами, що здобуті законним шляхом.

Вказує, що суд у своєму рішенні послався на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , однак місцевим судом не враховано обставини відсутності ОСОБА_8 тривалий час, на які посилаються свідки в своїх показаннях, оскільки він дійсно тривалий час переховувався від відбуття покарання згідно вироку суду від 13.06.2019, а в подальшому і після оголошення підозри по даному кримінальному провадженні, яке було зупинено в зв`язку з його розшуком, а в подальшому було відновлено лише 08.02.2021 при його затриманні.

Вказує, що у вироку суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснювала, що знає обвинуваченого з дитинства, оскільки вони є сусідами та інколи вона доглядала за обвинуваченим. Свідок була понятою і свідком у попередній справі, у якій ОСОБА_8 уже був засуджений. Вказує, що свідок пояснювала, що в ході слідчих експериментів обвинувачений показував, де рвав рослини коноплі і зберігав у себе у хаті висушеною, їй відомо, що він був у розшуку і поліція її допитувала щодо його знаходження.

Ставить питання про повторне дослідження доказів по справі.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурори підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити. Сторона захисту заперечила проти вимог прокурора, просила вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст.94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, згідно правил ст.62 Конституції України, не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з п.1 ч.3 ст.374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Цих вимог закону, як вважає колегія суддів, суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Як вбачається із вироку, в ньому викладено формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 і визнане судом недоведеним, а також підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Зокрема, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_8 обвинувачення, допитав безпосередньо свідків, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.

Так, із матеріалів кримінального провадження та виправдувального вироку слідує, що в ході судового розгляду ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що в АДРЕСА_1 він зареєстрований, але не проживає з 2016 року, речей там своїх не утримує, нічим не користується, навчався в місті Кременчуці, жив в гуртожитку, коли став працювати, винаймав квартиру, в 2017 році поїхав до Києва, де жив і працював, в село більше не повертався. Там проживала мати з вітчимом. Будинок належить його батькові, який помер в 2012 році і він пам`ятає з дитинства, що там завжди росла конопля, її косили кожен рік, а вона росла, він її там не сіяв і не вирощував, конопля яку знайшли в будинку не його і граната також, звідки вони там могли взятися йому невідомо. В будинку проживала його мати з вітчимом, вони випивали, до них приходили різні люди, які, мабуть, і могли занести траву і гранату, що був обшук і що було вилучено взнав тільки тепер від свого адвоката.

Аналогічної позиції ОСОБА_8 дотримався і в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку.

Докази сторони обвинувачення, на якому ґрунтувалося обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України та які були досліджені судом першої інстанції під час судового слідства є: показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а також письмові докази: - протокол обшуку від 20.06.2019, де вказується, що в АДРЕСА_1 за будинком поблизу погреба виявлено та вилучено 31 кущ рослин з листям та суцвіттям, стволами з кореневою системою, які росли на території у вказаному місці, що в приміщенні житлового будинку, а саме: дальній кімнаті, в шафі виявлено паперовий згорток з речовиною рослинного походження в сухому подрібненому стані зеленого кольору, який вилучено, що внизу в шафі в чорній шкарпетці виявлено та вилучено предмет зеленого кольору з маркуванням 3075-Т зовні схожий на гранату та металевий предмет зовні схожий на запал на якому є маркування 2985 УЗРГМ-2 583 (а.с.68-70); висновок експерта №1077 від 26.06.2019 про те, що надані на дослідження рослини мають морфологічні ознаки характерні для рослини коноплі, містять тетрагідроканнабінол і є рослинами роду коноплі, кількість наданих рослин становить 31 шт. ( а.с.73-76); висновок експерта №1078 від 26.06.2019 про те, що надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 24,580 г (а.с.73-81); висновок експерта №131/196 від 25.09.2019 про те, що на наданих на дослідження рештках, осколках гранати РГД-5 з запалом УЗРГМ-2 виявлено вибухову речовину на основі тротилу, встановлено, що корпус гранати РГД-5 був споряджений вибуховою речовиною тротил, та що граната РГД-5 з запалом УЗРГМ-2 придатна до вибуху ( а.с.73-96); висновок експерта №109 від 22.07.2019 про те, що надані на дослідження предмети є: об`єкт дослідження №1 - уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2, об`єкт дослідження №2 - корпус ручної гранати РГД-5 споряджений в середині ( а.с.98-108); відеозапис проведення слідчої дії обшуку домоволодіння в АДРЕСА_1 від 20.06.2019.

Виправдовуючи Цурана суд у вироку вказав, що досліджені судом зібрані по кримінальному провадженню докази в їх сукупності, які надані стороною обвинувачення, не підтверджується винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України.

Надані стороною обвинувачення письмові докази, досліджені в судовому засіданні, а це: висновки експертів, протокол обшуку не підтверджують участь обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинах, а свідчать про сам факт кримінальних правопорушень.

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису проведення слідчим обшуку в домоволодінні в в АДРЕСА_1 , не вбачається фактів, які б свідчили про перебування або проживання там обвинуваченого, таких, як наявність належних йому речей, одягу, що він користується предметами побуту, сплачує кошти за користування електроенергією та за надання комунальних послуг, тощо.

Свідки сторони обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 в судовому засіданні показали, що обвинувачений тривалий час не проживає в селі, і що його мати з вітчимом зловживали спиртними напоями і до будинку, де були вилучені предмети злочину мали вільний доступ різні особи, які вели антисоціальний образ життя.

Один факт реєстрації обвинуваченого за вказаним місцем не може бути доказами належності йому вилучених предметів злочинів.

Інших доказів, які б підтверджували факт належності обвинуваченому ОСОБА_8 предметів злочинів, а також посіву та вирощування коноплі, зберігання наркотичних засоби без мети збуту, зберігання бойових припасів, стороною обвинувачення не надано, відповідних клопотань з цього приводу не заявлялось. А тому версія обвинуваченого, що він тривалий час з 2016 року не проживає в будинку, речей там своїх не утримує, і що вилучені предмети йому не належать, нічим не спростована.

Колегія суддів вважає, що прокурор у своїй апеляційній скарзі не спростував вказаних висновків суду.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

З метою перевірки доводів прокурора, судом апеляційної інстанції була допитана свідок ОСОБА_14 , яка була допитана судом першої інстанції, проте її показання не знайшли свого відображення у тексті вироку.

Свідок ОСОБА_14 показала, що знає сім`ю ОСОБА_8 ще з дитинства обвинуваченого. Добре знала його батька, який помер від онкозахворювання. Батько обвинуваченого на території домоволодіння вирощував рослини коноплі з тим, щоб вживати особисто для полегшення болю, спричиненого тяжким захворюванням. Після смерті батька, мати ОСОБА_8 ОСОБА_13 стала проживати з іншим чоловіком, з яким постійно зловживали спиртними напоями. При цьому рослини коноплі свідок бачила на подвір`ї щороку. Вона не знає хто їх вирощував чи доглядав. Обвинуваченого ОСОБА_8 свідок не бачила вже досить довгий час. Одразу після школи він поїхав та додому не приїздив. Свідок не бачила на подвір`ї будь-якого транспортного засобу, яким би міг приїхали ОСОБА_8 до своєї матері в с. Заспілля. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_16 у будь-яких слідчих діях як понята не приймала, а була допитана лише один раз оперативними співробітниками про місце знаходження ОСОБА_8 на що повідомила їм що не знає де він проживає, а за місцем проживання його матері в АДРЕСА_1 вже кілька років не з`являвся. Свідок спілкувалася із матір`ю обвинуваченого, яка повідомляла, що ОСОБА_8 , після того як поїхав з дому після навчання у школі, додому не приїздить та не проживає в будинку.

Таким чином допитаний судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_14 не лише не підтверджує версію сторони обвинувачення, а навпаки спростовує, адже свідок, як і інші свідки, вказує на те, що тісно спілкуючись із матір`ю обвинуваченого та проживаючи по сусідству кілька років не бачила обвинуваченого вдома, а отже версія прокурора про те, що ОСОБА_8 приїжджав додому, де зберігав заборонені речі належними та допустимими доказами не підтверджена.

Прокурор ОСОБА_6 у своєму виступі просив врахувати обставини, встановлені у вироку Крюківського районного суду м. Кременчука щодо ОСОБА_8 від 13.06.2019, де було встановлено і не заперечувалося обвинуваченим факт зберігання ним наркотичних засобів 13.09.2018 в АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_6 вважає, що оскільки обвинувачений не заперечував тоді належність йому наркотичних засобів, отже і вилучені через дев`ять місяців за цією ж адресою наркотичні засоби та вибуховий пристрій теж належить ОСОБА_8 .

Колегія суддів не може погодитися із таким твердженням, оскільки воно прямо суперечить вимогам КПК України, зокрема ст. 2, де зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Законом не передбачено можливість врахування обставин вчинення злочину у попередньому вироку як доказ того, що особа вчинила інший злочин, за відсутності інших належних та допустимих доказів.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за результатами судового розгляду, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку, що жодних доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, стороною обвинувачення здобуто не було, а жодний довід апеляційної скарги прокурора не спростовує висновків суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для виправдання ОСОБА_8 .

За приписами ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Це положення також передбачено і п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений у скоєнні кримінального злочину вважається невинуватим до тих пір, поки його винність не буде встановлена в законному порядку.

Таким чином, виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки постановлений згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів для його ухвалення, а тому підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4