Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/1400/23
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Полянки, Баранівського району, Житомирської області,
українця, громадянина України, з неповною середньою освітою,
особи з інвалідністю 3 групи з дитинства, не працюючого, проживаючого
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , в цей же день, час та у вказаному місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, підійшов до неповнолітньої ОСОБА_4 , та умисно наніс один удар дерев`яним руків`ям від сокири в область лоба неповнолітній ОСОБА_4 . Коли остання стала втікати з вказаного приміщення, то ОСОБА_3 умисно наніс один удар дерев`яним руків`ям від сокири в область правого плеча неповнолітній ОСОБА_4 .
В результаті неправомірних дій, ОСОБА_3 спричинив неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на задньо-зовнішній поверхні правого плеча (в середньо-нижній третині) та осадження в міжбрівній ділянці (на лобі) , які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_3 , які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч 1 ст.125 КК України.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Діючи в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 її законний представник ОСОБА_6 , подала заяву, відповідно до якої повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному провадженні без їх участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження та потерпілою і її законним представником, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, не встановлено.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, критично ставиться до своїх дій, раніше не судимий, є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно.
З врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових Кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Цивільний позов не пред`являвся.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжні заходи до обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувались.
Керуючись ст.ст.65-67, ч. 1 ст. 125 КК України, ст.ст. 7-12, 17, 20-30, 84-86, 90-92, 94, 100, 118, 174, 301, 302, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 392-394 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ружинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1 .