Провадження № 1-кп/947/585/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000678 від 20.10.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Іванівка Ставищенського району Київської області, одруженого, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 15.10.2023 близько 06 години 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись на пляжі «Золотий берег», розташованого в м. Одесі по вул. Золотий беріг, 37, шляхом вільного доступу, привласнив собі, відшукану ним банківську картку АТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка є офіційним документом.

У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел привласнити вказану банківську карту з метою її подальшого використання, у разі наявності на ній грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги сторонніх осіб, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає привласнив знайдену ним банківську картку АТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_2 , на якій знаходились грошові кошти у розмірі 4 387 гривень 14 копійок, яка належить ОСОБА_4 . Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України за кваліфікуючими ознаками - привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне, умисне викрадення чужого майна, користуючись прямим наміром і корисливим мотивом, 15.10.2023 року близько 09 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні супермаркету ТОВ «Таврія-В», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 120, скориставшись привласненою банківською карткою АТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належною ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливою метою, здійснив дві оплати за товар, а саме продукти харчування, витративши із зазначеної картки грошові кошти на суму 339 гривень 14 копійок, тим самим спричинивши останній матеріальний збиток на зазначену суму.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення грошових коштів з привласненої картки, у період часу з 10 год 0 хв 15.10.2023 по 10 год 10 хв 15.10.2023 знаходячись в приміщенні магазину «Універмаг», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 116, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливою метою, здійснив дві оплати за товар, а саме продукти харчування, витративши із зазначеної картки грошові кошти на суму 669 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення грошових коштів з привласненої картки, у період часу з 10 год 15 хв 15.10.2023 по 11 год 15 хв 15.10.2023 знаходячись в приміщенні магазину «ЄВА», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 85, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливою метою, здійснив вісім оплат за товар, а саме товару для дому, витративши із зазначеної картки грошові кошти на суму 2 761 гривень 85 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення грошових коштів з привласненої картки, 15.10.2023 року об 11 год 20 хв повернувся до приміщення супермаркету ТОВ «Таврія-В», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 120, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливою метою, здійснив оплату за товар, а саме продукти харчування, витративши із зазначеної картки грошові кошти на суму 467 гривень 73 копійок.

Всього, ОСОБА_5 , у період часу з 09 год 30 хв 15.10.2023 по 11 год 25 хв 15.10.2023, заволодів грошовими коштами із банківської картки АТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_2 , належній ОСОБА_4 , шляхом здійснення тринадцяти (13) окремих платежів на різні суми, скориставшись відсутністю введення PIN-коду на витрати, які перевищують 1 000 грн, шляхом прикладання безконтактної дії банківської картки до терміналу, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 4 237 гривень 72 копійок.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, за ч.1 ст. 357 КК України за кваліфікуючими ознаками - привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 15.10.2023 року о 06:00 годині прийшов на море в районі пляжу «Золотий берег», під час зарядки на тапчані знайшов банківську карту, яку взяв. Після чого в магазинах здійснював покупки і розраховуюся за товар цією карткою. У скоєному щиро кається, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілій ОСОБА_4 , просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином.

за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

за ч.1 ст. 357 КК України за кваліфікуючими ознаками - привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин які обтяжують покарання, приймаючі до уваги обставини скоєного злочину, відсутність у потерпілої вимог матеріального характеру, враховуючи вищезазначені обставини, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1