Справа № 159/7042/23
Провадження № 1-кс/159/2752/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши в залі суду справу за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали слідчого судді від 30.01.2023 року:

«Слідчим відділом Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 31 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Розслідування проводилося з приводу того, що 25 вересня 2009 року вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області засуджено ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ст.291 КК України, а саме за те, що він, о 22 год. 40 хв. 25 травня 2007 року, у темну пору доби, рухаючись гужовою повозкою, не обладнаною світлоповертачем спереду білого кольору та ліхтарем білого кольору, на 98 км + 920 м автодороги Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, поблизу с. Погиньки Ковельського району Волинської області, грубо порушуючи чинні на транспорті правила, а саме: п.1.2, 7.2,7.3,7.7 «а», «б», п.11.2 правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, і рухаючись у напрямку м. Ковеля, зіткнувся із автомобілем марки «Фольксваген Т- 4», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , що рухався у напрямку м. Луцька. В результаті цього сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій пасажири автомобіля марки «Фольксваген Т-4», потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, що спричинили їх смерть, потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 отримали тяжкі тілесні ушкодження. Потерпілий ОСОБА_5 отримав легкої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час розслідування з`ясовувалася можливість притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, поряд з ОСОБА_4 , також і водія автомобіля ОСОБА_5 .

Слідчий обґрунтовано прийшов до висновку, що підстави для такого притягнення відсутні і закрив провадження у справі.

Для притягнення до кримінальної відповідальності необхідно встановити прямий причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю ОСОБА_5 і наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Тривале розслідування, надмірно тривале, що викликало через свою безрезультатну тривалість реагування Європейського суду з прав людини, привело до однозначного висновку, що довести згаданий прямий причинний зв`язок неможливо.

Досудовим розслідуванням однозначно встановлено, що підвода у момент зіткнення знаходилась на смузі руху ОСОБА_5 і рухалась йому назустріч. В той же час, досудовим розслідуванням не встановлена критично важлива річ, а саме, де і у який момент підвода з`явилась на смузі руху ОСОБА_5 і стала для нього перешкодою. Чи їхала вона постійно, протягом достатнього для її виявлення часу, йому назустріч, чи виїхала вона на смугу руху ОСОБА_5 з боку безпосередньо перед ним, або ж у місці, коли для реагування у ОСОБА_5 не залишилося часу, усе це залишилось невідомим і усунути цю невідомість не вдалося. І, як видно з обставин справи, усунути цю невідомість з необхідною достовірністю неможливо.

За умови згаданої невідомості немає сенсу проводити слідчий експеримент, оскільки неможливо буде задати для нього чіткі умови: не встановлено, що підвода постійно рухалась назустріч ОСОБА_5 , не встановлено також в якому місці вона з`явилась на його смузі руху збоку. Якщо провести слідчий експеримент з умовою, що підвода постійно рухалась назустріч ОСОБА_5 , доказове значення такого експерименту буде ніяким, оскільки, виходячи з обставини справи, неможливо буде усунути розумні сумніви, що підвода з`явилася на смузі руху ОСОБА_5 у довільному місці збоку, а не постійно їхала йому назустріч по його смузі руху. А саме, виходячи з обставин справи, підвода фактично була некерованою, оскільки неможливо розумно допустити, що ОСОБА_4 свідомо рухався підводою назустріч транспорту, його вина полягає в тому, що він взагалі виїхав підводою на дорогу, до того ж, неосвітленою підводою. При некерованості підводи вона могла виїхати на смугу руху ОСОБА_5 будь-де і будь-коли. Неможливо за цих обставин довести, що ОСОБА_5 мав можливість уникнути зіткнення, зупинитись перед підводою або її об`їхати, завжди буде не усунута розумна можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_5 .

За умови згаданої невідомості неважливо, чи перевищував ОСОБА_5 швидкість, чи був його автомобіль у належному технічному стані, чи мав він право перевозити пасажирів, чи відповідало його здоров`я вимогам для водія і таке інше. За будь-яких можливих порушень ОСОБА_5 неможливо буде довести прямий причинний зв`язок між ними і наслідками дорожньо-транспортної пригоди. За будь-яких таких порушень, як вже зазначалося, завжди буде не усунута розумна можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_5 , а тому він не мав можливості зупинитись перед нею незалежно від будь-яких своїх порушень, навіть якщо вони будуть доведені. Прямого причинного зв`язку не буде. Прямою причиною дорожньо-транспортної пригоди будуть лише дії ОСОБА_4 .

До того ж, неможливо примусити ОСОБА_5 передбачити неймовірну безпечність ОСОБА_4 , який виїхав неосвітленою підводою вночі на трасу та ще й втратив контроль над конем, в результаті чого він вийшов прямо назустріч транспорту. ОСОБА_5 , навіть за умови порушення ним правил дорожнього руху, не міг передбачити, що прямо перед ним, на його смузі руху, з`явиться кінь з возом, чого при розумному передбаченні не може статись ніколи. Водій-порушник відповідає за необережні дії і ця відповідальність також має межі, він не може відповідати, наприклад, за неймовірну нічну появу підводи з конем на дорозі, яка рухається йому назустріч по його смузі руху. За таких обставин слід прийти до висновку, що у прямому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди знаходяться дії особи, яка допустила появу підводи з конем на дорозі, а не дії водія, який зіткнувся з нею, навіть за умови перевищення ним швидкості. Перевищуючи швидкість, водій не мав можливості брати в передбачення-розрахунок нічну підводу з конем, яка рухається йому назустріч.

Виходячи з наведених вище міркувань, суд відхиляє доводи скарги про неповноту розслідування. Будь-які слідчі дії, в тому числі і ті, які названі в скарзі, ті, які називались в ухвалах слідчих суддів, постановах прокурорів, не зможуть усунути головну перешкоду для повідомлення ОСОБА_5 про підозру, а саме, не усунуть розумну можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_5 , а тому він не мав можливості зупинитись перед нею незалежно від будь-яких своїх порушень, навіть якщо вони будуть доведені. До того ж, підвода могла з`явитись у довільному місці і достовірно встановити це місце неможливо. Крім цього, як було сказано, неможливо примусити ОСОБА_5 , при всіх його можливих порушеннях, нести відповідальність за неймовірну безпечність ОСОБА_4 , який виїхав неосвітленою підводою вночі на трасу та ще й втратив контроль над конем, в результаті чого він вийшов прямо назустріч транспорту. В будь-якому випадку, ОСОБА_5 , при всіх своїх можливих порушеннях, діяв в руслі логіки дорожнього руху, а ОСОБА_4 діяв поза межами цієї логіки, наскільки далеко за цими межами, що спрогнозувати його поведінку, зокрема ОСОБА_5 , було неможливо. Звісно, якщо б ОСОБА_5 міг собі уявити, що на великій трасі вночі йому назустріч може їхати неосвітлена підвода з некерованим конем, він би безумовно змінив свою поведінку. Водія можливо покарати лише за порушення, наслідки яких він спроможний спрогнозувати, неможливо його покарати за відсутність прогнозу неймовірної події.

Керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , про скасування постанови старшого слідчого СВ Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_11 від 20 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000412 від 31.10.2014 року, відмовити.»

Згадана ухвала була предметом апеляційного розгляду і 06.03.23 залишена апеляційною інстанцією без змін.

Заявник 06.11.23 звернувся в поліцію з заявою такого змісту:

«Начальнику слідчого відділення Ковельського РУП ГУНП у Волинській області. 45008, вул. Незалежності 119а, м. Ковель.

ОСОБА_3 ….(вказана адреса і телефон) .

Про притягнення до кримінальної відповідальності громадянина ОСОБА_5 за скоєний кримінального злочину передбаченого ст.119 ч.2 КК України, відповідно до вимог ст.114 КПК України

ЗАЯВА.

25 травня 2007 року приблизно о 22 годині в наслідок ДТП на участку дороги Ковель-Луцьк, в районі зупинки «Радошин» скоєно з вини ОСОБА_5 водія мікроавтобуса в якому знаходились п`ять пасажирів тяжкий злочин.

Перебуваючи на автостанції «Ковель», пасажири, за пів години до приходу рейсового автобуса погодились на пропозицію ОСОБА_5 щодо перевезення їх до м. Луцьк, за певну оплату, не отримавши гарантії на безпеку особистого життя.

В наслідок злочинної недбалості перевізника, та його легковажності, та наявності інших обставин скоїлась ДТП при якому 3 (три) пасажири загинули, в тому числі мій син ОСОБА_12 , а два інші отримали тяжкі тілесні ушкодження.

На підставі вище наведеного прошу притягнути до кримінальної відповідальності громадянина ОСОБА_5 , як організатора кримінального правопорушення за ст.119 ч.2 КК України, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та розпочати досудове слідство.

Копію витягу з ЄРДР на підставі ст. 60 КПК України прошу вручити мені особисто, чи направити рекомендованою поштою для ознайомлення.

06 листопада 2023 року ОСОБА_3 »

Далі заявник 21.11.23 звертається до суду з скаргою такого змісту:

«Мотивація скарги:

Згідно ст.19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи, зобов`язані діяти в межах компетенції, та у спосіб встановлений законами України уточній відповідності.

За правилами ч 1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати слідство.

За правилами ч.3 ст.214 КПК України, здійснення досудового розслідування чи перевірки до внесення відомостей до ЄРДР, або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність тих осіб, які не виконали обов`язкових вимог Закону України.

У невідкладних випадках до внесення відомостей до ЄРДР може бути лише проведено огляд місця події, а по його завершенню обов`язково здійснюється внесення відомостей до ЄРДР, негайно.

Відповідно до Наказу Генеральної прокуратури України № 139 від 06. 04. 2016р. затвердження Положення про порядок внесення ЄРДР відповідно до якого, при поступлення заяви в якій міститься інформація про вчинення кримінального проступку, орган до якого вона поступила зобов`язаний виконувати положення передбачене ч 1 ст. 214 КПК України, внести відомості до ЄРДР, та приступити до досудового слідства і закрити кримінальне провадження в разі відсутності події та складу кримінального проступку.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України №1640/412 від 09.11. 2012р. «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового слідства» дано роз`яснення, що відповідно до ч 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора полягає у невнесенні ним відомостей до ЄРДР продовж 24 годин після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення. Слідчий суддя при розгляді скарги не повинен встановлювати обставини справи, чи містить заява повідомлення про злочин, а лише про те чи витримані обов`язкові вимоги закону при отриманні заяви в якій містяться відомості про вчинений кримінальний проступок.

06 листопада 2023р. Начальнику слідчого відділення Ковельського РУП ГУНП у Волинській області направлено заяву в якій повідомлялось про злочин скоєний громадянином ОСОБА_5 кримінальна відповідальність за який передбачено ст. 119 ч 2 КК України. Заява подана в порядку вимог ст. 214 УПК України з поставленою вимогою, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та проведення досудового слідства.

В заяві повідомлялось про те, що з вини ОСОБА_5 водія мікроавтобуса, скоєно тяжкий злочин, в наслідку якого з п`яти пасажирів перебуваючих в салоні мікроавтобуса троє загинуло, а два інших отримали тяжкі тілесні ушкодження, в наслідок злочинної недбалості, легковажності перевізника та із наявності інших обставин ДТП, які до цього часу так і залишились нерозслідуваними.

Не дочекавшись жодного повідомлення з СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про прийняте рішення, щодо реєстрації поданої заяви від 06.11.2023р. мною 08. 11. 2023р. подано заяву в порядку вимог ст. 60 КПК України, в якій я поставив вимогу повідомити мене яким чином зареєстровано заяву від 06. 11. 2023р., та вручити мені копію витягу з ЄРДР, однак відповідно до ч2 ст.60 КПК України, я так і не отримав жодного документу, що підтвердив прийняття поданої заяви, та її реєстрації.

Відповідно до вимог ч2ст.214 КПК України з Ковельського РУП ГУНП у Волинській області копію витягу з ЄРДР, та жодного повідомлення про рух моєї заяви, а тому вважаю, що досудове слідство за поданою заявою від 06. 11. 2023р. не розпочато та не проводиться. А тому за захистом порушених прав змушений звертатись до суду.

Посилаючись на Наказ Генеральної прокуратури України №139, інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України №1640/412 і вимог ч 1 ст.214 КПК України та керуючись ст. ст. 303-307 КПК України

ПРОШУ:

1.Зобов`язати начальника СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, чи іншу уповноважену особу СВ Ковельського РУП вжити заходів , щодо внесення відомостей до ЄРДР подану заяву від 06. 11. 2023р. в якій повідомлялось про скоєння злочину гр. ОСОБА_5 за ст.119 ч 2 КК України на підставі вимог ст.214 КПК України, розпочати досудове розслідування, та вручити мені копію витягу з ЄРДР.»

Заявник скаргу і викладені у ній обставини в судовому засіданні підтримав. Вважає, що викладені у його заяві в поліцію відомості про кримінальне правопорушення обов`язково мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, незалежно від попередніх розслідувань події і висновків слідства по цих розслідуваннях.

Представник поліції в судове засідання не з`явився, заперечень щодо скарги не надав, факту звернення заявника в поліцію з заявою про кримінальне правопорушення не оспорив, претензій до правильності викладу заяви і способу її подання не висловив.

Суд, керуючись ч.3 ст.306 КПК України, вважає можливим розгляд скарги, зокрема питання, чи вносити відомості до ЄРДР, чи ні, у відсутності представника поліції.

Необхідності здобувати додаткову інформацію і матеріали для такого розгляду немає. Зокрема, немає необхідності у витребуванні заяви ОСОБА_3 від 06.11.22 з матеріалами перевірки з поліції, про що згадується у скарзі. ОСОБА_3 надав копію заяви, базував на ній свої доводи, поліція не оспорила відповідність наданої заявником копії заяви її оригіналу, як не оспорила сам факт надходження заяви і не надала матеріали перевірки, яка, до речі, не є обов`язковою в цьому випадку, відомості або вносяться в ЄРДР, або ні. Поліція такі відомості у встановлений строк не внесла, що дало підстави заявнику передати питання внесення на розгляд суду, що суд зараз і робить. До того ж, у справі є очевидні ознаки зловживання заявником процесуальними правами, а саме, ознаки штучного створення заявником підстав для внесення відомостей в ЄРДР, про що буде сказано нижче.

Позиція заявника щодо обов`язкового внесення відомостей з його заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань незалежно від попередніх розслідувань події і висновків слідства по цих розслідуваннях є невірною.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є дією, яка сама по собі є втручанням у права конкретних осіб, оскільки разом з таким внесенням щодо цих осіб фактично розпочинається досудове слідство з його можливими обмеженнями щодо цих осіб у вигляді слідчих дій.

Тому, при вирішенні питання, чи вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чи ні, не може бути ніякого автоматизму, про що фактично йдеться у скарзі заявника.

Наведені у скарзі посилання на позицію прокуратури і судів щодо питань внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не слід тлумачити буквально і огульно, як це робить заявник. У цих позиціях викладений загальний принцип вирішення питань щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у них немає інструкції для кожного конкретного випадку.

Зокрема, ці позиції не означають, що після завершення досудового розслідування і закриття провадження у справі достатньо лише змінити кваліфікацію, застосувавши очевидну невірну, і все можна починати спочатку, роблячи це неодноразово, лише змінюючи статті Кримінального кодексу.

Такі дії по своїй суті є зловживанням процесуальними правами, грою в процес, а не його дотриманням.

Зокрема, заявник після багаторічного розслідування кримінального провадження, спрямованого на доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди поряд з іншим учасником цієї пригоди, вина якого доведена в суді, і закриття слідством провадження з висновком про відсутність вини ОСОБА_5 , з чим погодився суд, розуміючи що можливість продовжувати процес за ст.286 КК України перекрита, вдається до надуманої зміни кваліфікації дій ОСОБА_5 на ст.291 КК України, а коли таке рішення не дало результату і відомості за зміненою кваліфікацією в ЄРДР не були внесені, в черговий раз змінює кваліфікацію на ст.119 КК України і знову вимагає внесення відомостей в ЄРДР.

Дії ОСОБА_5 ніяким чином не можуть бути кваліфіковані за ст.119 КК України, як необережне вбивство, оскільки він був водієм автомобіля, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в якій потерпіли його пасажири. Для кваліфікації таких дій є спеціальна стаття стаття 286 КК України, з окремою відповідальністю, стаття 119 КК України, яка є загальною, не може застосовуватись для випадків щодо яких є інша, спеціальна, стаття. Наразі, навіть немає підстав для правової дискусії щодо кваліфікації, стаття 119 КК для кваліфікації дій ОСОБА_5 є очевидно надуманою. Ця надуманість очевидна вже на стадії внесення відомостей в ЄРДР, тут не потрібно проводити слідство і досліджувати обставини, невірність кваліфікації є явною.

Якраз у випадку, коли безпідставність внесення відомостей в ЄРДР є очевидною і безспірною без будь-яких досліджень, витребувань і перевірок, такі відомості не можуть бути внесені, у такому внесенні слід відмовити.

До того ж, існування не скасованої постанови слідчого про закриття провадження за ст.286 КК України є перешкодою для розслідування за ст.119 КК України, оскільки застосувати правильну кваліфікацію і перейти на ст.286 КК України буде неможливо, це забороняє п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Аналіз змісту трьох, наведених вище, документів приводить до висновку, що заявник знову порушує перед поліцією і судом питання, яке вже розглядалось, і по якому прийняте за належною процедурою остаточне рішення.

Тобто, ОСОБА_3 вимагає ще раз внести відомості, які вже вносились до ЄРДР, були розслідувані, провадження за ними закрите і правильність закриття підтверджена судом.

Кримінальне провадження, стосовно якого ОСОБА_3 вимагає в черговий раз внести відомості, неодноразово було предметом судового розгляду. Суд зробив щодо цього провадження висновок. Відомості, які вже були предметом досудового розслідування і судового розгляду, не можуть бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще раз.

Посилання ОСОБА_3 на ст.119 КК України не робить викладені ним у заяві і скарзі відомості новими і не розслідуваними.

Заявник намагається знову підняти вирішені слідством і судом питання, використовуючи надумані підстави. У судочинстві діє принцип сталості і незмінності остаточно прийнятого судового рішення. Таке рішення не може безкінечно переглядатись. У цьому ракурсі слід звернути на захист прав самого ОСОБА_5 , який вправі розраховувати на остаточне і незмінне судове рішення і не може роками знаходитися в «підвішеному стані», в процесі безкінечного слідства.

У задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тексту ухвали.

Оголошення повного тексту ухвали відбулося о 10 год. 30 хв. 27 листопада 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_13