Дата документу 29.09.2023Справа № 554/6608/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_6 у матеріалах досудового розслідування №0000036 від 08.07.2023 року за ст.368-5 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 08.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, за результатами опрацювання публікацій засобів масової інформації, а саме веб-сторінки інтернет сайту «Medium», встановлено, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_7 у період 2022-2023 років набув у власність, шляхом оформлення права власності на близьких родичів, активи у значному розмірі, законність підстав набуття яких не підтверджено доказами.

12.07.2023 року відділом контррозвідки УСБУ в Полтавської області, на виконання доручення №45-1583 вих. 23 від 10.07.2023, повідомлено, з метою встановлення та перевірки переліку нерухомого майна, яке перебуває у власності начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_7 та його близьких родичів встановлено, зокрема, що дружина ОСОБА_7 ОСОБА_4 володіє земельною ділянкою площею 0,09 га, кадастровий номер: :09:001:0025, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дата набуття права власності 09.01.2023 року (вартістю згідно договору 41 000 гривень). Цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Категорія земель землі житлової та громадської забудови.

Крім того, у ході досудового розслідування, з відкритих джерел, встановлено, що ринкова вартість аналогічної земельної ділянки складає близько 40 тисяч доларів США.

Необхідність накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомості полягає у збереженні речових доказів та подальшому проведенні ряду експертних досліджень, а саме: судової оціночно-будівельної експертизи з метою встановлення чи спростування факту незаконного збагачення ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, існує обґрунтована необхідність запобіганню можливості відчуження вказаного об`єкту нерухомості тільки шляхом накладення на нього арешту. Даний захід забезпечення кримінального провадження є необхідним для забезпечення подальшого проведення експертних досліджень та встановленню об`єктивної істини у справі.

Таким чином, з метою належного забезпечення збереження речових доказів виникає необхідність у накладенні арешту на майно.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеному у клопотанні.

Власниця майна ОСОБА_4 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки земельна ділянка була придбана нею особисто за 41000 грн, якою вона правомірно володіє.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки у даному кримінальному провадженні жодній особі не оголошена підозра, слідчим не надано доказів незаконного придбання вказаного у клопотанні майна чи підстав вважати, що майно буде відчужене з метою приховати вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання по суті поставлених вимог, перевіривши надані до клопотання матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Право власності належить до основоположних прав людини.

Гарантії захисту права власності закріплені і у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Недоторканність зазначеного права згідно з п.9 ч.1 ст. 7 КПК України 2012 року належить до загальних засад кримінального провадження, зміст якої розкрито у статті 16 цього Кодексу. Згідно з частиною першою наведеної статті позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст.ст.2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями, закріпленими у п.п. 1, 2 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи обставини з`ясовані під час розгляду клопотань про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстав вважати, що земельна ділянка, на яку пропонується накласти арешт, була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Стороною обвинувачення не доведено, що існують розумні підозри вважати, що вищевказане майно є доказом злочину та що існують підстави вважати, наявні ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження цього майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, а тому клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 , 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_6 , у матеріалах досудового розслідування №0000036 від 08.07.2023 року за ст.368-5 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 02.10.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1