ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2978/23 Справа № 187/1215/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_8 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження № 0000091 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ (нині Кам`янське), Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ; офіційно не працевлаштований; освіта середня; одружений; групи інвалідності не має; учасником бойових дій не є; раніше не судимий;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2023 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

За встановлених судом обставин 07.07.2014 рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.07.2014 року і виданого на підставі виконавчого листа, зобов`язано ОСОБА_10 (далі обвинувачений) до сплати аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду 07.05.2014 до досягнення донькою повноліття.

Однак, ОСОБА_10 , достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання малолітньої доньки, які покладені на нього як батька ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного кодексу України, ігнорує загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, у період часу з 07.05.2014 до 01.06.2023 злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї малолітньої доньки, а саме: без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, протягом тривалого часу, працюючи у приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, в результаті чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів та становить 221950,13 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок змінити та пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, призначивши йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ОСОБА_10 його особі та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок суворості. Так адвокат вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, за наявності у нього обставин що пом`якшують покарання а саме щире каяття та повне визнання вини, й відсутність обставин що обтяжують покарання, суд хоча і призначив покарання в межах санкції статті, однак вказане покарання є занадто суворим.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримала подану нею апеляційну скаргу та з підстав наведених в ній просила вирок суду змінити в частині призначеного ОСОБА_10 покарання.

Прокурор, потерпіла та законний представник потерпілої заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника та просили залишити вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного перегляду до зали суду не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв або клопотань про поважність причин неприбуття або відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд у його відсутність, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів перевіривши доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а вирок суду першої інстанції в цій частині є законним обґрунтованим та достатньо вмотивованим, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 65 КК України, cуд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. При призначенні покарання враховуються також й обставини, що пом`якшують та обтяжують його, у відповідності до ст. ст. 66-67 КК України.

На переконання апеляційного суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції у повному обсязі дотримався вказаних вимог закону та правильно врахував фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, раніше не судимий, одружений, має двох малолітніх дітей 2010 та 2014 року народження, працює, але не офіційно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило, не перебуває на військовому обліку до лав збройних сил не призивався.

В той же час судом правильно враховано наявність обставин, що помякшують покарання обвинуваченому, а саме визнання вини та щире каяття, й відсутність тих, що обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 164 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від 80 до 120 годин або арешт на строк до 3 місяців, або обмеження волі на строк до 2 років.

За вказаних обставин, враховуючи вищезазначене, а також те, що обвинувачений у період часу з 07.05.2014 до 01.06.2023, тобто більше 9 років злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї малолітньої доньки, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання у виді громадських робіт на строк 120, яке не є найсуворішим за видом, однак, у максимальному розмірі, передбаченому для такого виду покарання та з такими висновками погоджується й апеляційний суд.

Відтак, колегія суддів вважає, що покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, про яке просить захисник у своїй апеляційній скарзі, об`єктивно не зможе виконати мету покарання, передбаченому ст. 50 КК України, яка полягає у виправленні засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 414 КПК України як одну з підстав зміни вироку визначено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на викладене, захисник не навела в апеляційній скарзі належних доводів та аргументів, які б давали підстави вважати, що покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин є явно не справедливим у цьому випадку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування, а доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованим та скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4