Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/761/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівський, Свердловської області, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, не працюючого, розведеного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

задоволено подання Кропивницького районного відділу № 1 філії Державна установа «Центр пробації» в Кіровоградській області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, призначеного йому вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2020 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2023 року задоволено подання Кіровоградського районного відділу № 1 філії Державна установа «Центр пробації» в Кіровоградській області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, призначеного йому вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2020 року. Рішення суду мотивовано тим, що засудженим ОСОБА_8 , незважаючи на попередження органу пробації, не виконувалися покладені на нього обов`язки та систематично вчинялися правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення, що сукупно свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а отже подання було задоволено, а засуджений направлений для відбування призначеного вироком покарання.

На дану ухвалу надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , в якій він просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, та відмовити в задоволенні клопотання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 суду першої інстанції було надано ряд фактів, що спростовували доводи ухвали суду, а саме інформацію про те, що ним було добровільно відшкодовані збитки після вчинених адміністративних правопорушень, а застосовані адміністративні стягнення не свідчать про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення. Також згідно журналу відвідувань, не було фактів порушення пропуску ОСОБА_8 з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу. Отже, суддею при вирішенні питання про скасування звільнення від відбування призначеного вироком покарання не оцінено в сукупності всі обставини та не досліджено наявні докази, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали.

Заслухавши доповідача, в дебатах засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Так матеріали особової справи свідчать, що вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.11.2020 ОСОБА_8 засуджено за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк терміном 3 (три) роки. Згідно ст.76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

З 22.12.2020 ОСОБА_8 перебуває на обліку Кропивницького РВ №1 філії ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області.

22.12.2020 ОСОБА_8 ознайомлено особисто під розписку з порядком перебування на іспитовому строку та виконанням обов`язків, які на нього покладено судом, попереджено про наслідки порушення покладених обов`язків, встановлено дні явки на реєстрацію та наслідки систематичного вчинення адміністративних правопорушень.

При цьому, з матеріалів особової справи видно і ніким не оспорюється, що засуджений належним чином виконував покладені на нього судом обов`язки, у визначені дні з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не змінював місця проживання та місце роботи; до кримінальної відповідальності не притягувався.

В самому ж подані не ставилось жодних підстав щодо їх порушення, а згідно листка реєстрації у якому зазначені дні, у які повинен ОСОБА_8 з`являтись, вбачається, що засуджений не з`явився лише один раз 01.06.2023, однак, як органу пробації так і апеляційному суду ОСОБА_8 надано докази на поважність пропуску ним неявки, оскільки з наданої виписки КНП «Центральна міська лікарня Кропивницької міської ради» №2311 від 12.06.2023, ОСОБА_8 в цей день перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом хвороба оперованого шлунку (операція: резекція 2/3 шлунку по Більроті 1).

Водночас, як на підставу скасування іспитового строку, місцевий суд послався на систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень.

Проте, такий висновок суду є непереконливим.

Так суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що засуджений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 26.12.2020 року за ст.ст.176, 177 КУпАП, 02.06.2022 року за ст.ст.178 ч.1, 175-1 ч.1 КУпАП, 03.06.2022 року за ст.ст.176, 177 КУпАП, а тому 01.09.2022 року засудженому під особистий підпис винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У подальшому, засуджений знову притягувався до адміністративної відповідальності, а саме постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.51 ч.1 КУпАП, а тому 29.08.2023 року засудженому під особистий підпис винесено друге письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Апеляційний суд проаналізувавши постанови по справі про адміністративне правопорушення, якими ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності наряду з його поясненнями з цього приводу, колегія суддів вважає, що вони в даному випадку беззаперечно не можуть свідчити про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Так, колегією суддів встановлено, що долучені до матеріалів подання постанови від 26.12.2020 року щодо притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності належним чином не завірені посадовою особою.

Більш того, відповідно до мотивувальної частини згаданих постанов про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст.176, 177 КУпАП від 26.12.2020 складені в один день та стягнення накладені лише за фактом придбання і зберігання самогону.

Крім того, перевіркою матеріалів подання, колегією суддів встановлено, що у 2021 році ОСОБА_8 взагалі не було притягнуто до адміністративної відповідальності.

В той же час, при оцінці доводів подання щодо неодноразового притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що адміністративні порушення, за які останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності є систематичними.

Так, посилаючись на систематичність притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, уповноважений орган з питань пробації у поданні формально вказав на наявність щодо нього постанов про притягнення до адміністративної відповідності та за якою статтею він здебільшого притягався до відповідальності, ретельно не перевіривши, чи сплачено або звернено до виконання накладені на засудженого адміністративні стягнення, та чи є вони погашеними на момент розгляду цього подання, що, у сукупності з вищезазначеними обставинами, давало б підстави зробити висновок про бажання або небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Більш того, правопорушення, передбачені ст.177, ст.176 КУпАП від 03.06.2022 скоєні засудженим в один день, як і правопорушення, передбачені ст.178, 175 КУпАП, на які посилається орган пробації скоєні також ОСОБА_8 в один день, а саме 02.06.2022.

При цьому, вчиненні ним діяння є незначними і такими, що жодним чином не свідчать про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, оскільки характер таких правопорушень не вказує на їх істотну суспільну небезпечність.

Крім того, долучені до матеріалів особової справи ОСОБА_8 копії згаданих постанов про адміністративні правопорушення від 02.06.2022 та 03.06.2022 належним чином не завірені, тобто у колегії суддів виникає сумнів щодо існування таких постанов.

Так, кожне процесуальне рішення має містити відповідні процесуальні реквізити, які в долучених до подання чотирьох постановах відсутні, так як з них вбачається, що вони складені за відсутності засудженого ОСОБА_8 його підпису та взагалі відсутній підпис посадової особи, що склав постанову, що є неприпустимим. При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що обов`язок надання копій судових рішень на підставі яких ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності покладається на ініціаторів подання або прокурора.

Більш того, в постановах, що винесені за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_8 за ст.175, 176, 177, 178 КпАП України, відсутні будь-які відомості щодо повторності адміністративних правопорушень, що свідчить про формальний підхід до складання відповідних постанов.

При цьому, суд першої інстанції, залишивши без належної перевірки вищенаведені питання та без ретельного дослідження відомостей про особу засудженого і наданих уповноваженим органом з питань пробації даних про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, прийшов до передчасного висновку про систематичне вчинення останнім правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, і про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Також, органом пробації в подані зазначено, що ОСОБА_8 07.04.2023 притягувався до адміністративної відповідальності постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.51 КУпАП. Місцевий суд в ухвалі послався на те, що ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2023 за ч.1 ст.51 КУпАП. Проте, під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що постанова суду ні від 07.04.2023, ні від 17.04.2023 не досліджувалась, так як не долучена органом пробації до матеріалів подання, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не обґрунтовано послався на постанову суду, як на даний доказ систематичного притягнення засудженого до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що матеріали провадження не містять даних, які прямо свідчили про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього обов`язки, що свідчить про передчасність внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.

Водночас, як встановлено апеляційним судом, засуджений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо, скарг на його поведінку у селищної ради не надходило. Згідно довідки Соколівської сільської ради від 06.12.2023 №14-12/1328 ОСОБА_8 проживає за адресою с. Соколівське, Кропивницького району Кіровоградської області та знаходиться по догляду за матір`ю ОСОБА_9 , 1940 року народження, яка потребує стороннього догляду.

Колегією суддів також враховано і те, що ОСОБА_10 , відповідно до виписки №5686 від 22.11.2023 КНП «Центральної міської лікарні Кропивницької міської ради» перебував на стаціонарному лікувані з діагнозом цироз печінки, токсикоз-аліментарного ґенезу, стадія субкомпенсації. Хронічний холоцестито-панкреатит, стадія загострення. Хвороба оперованого шлунку, резекція 2/3 шлунку по Більроті 1.

Крім того, сам засуджений вказував про те, що він бажає виправитися.

Відповідно до проведеної оцінки, ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення визначений як «низький».

За таких обставин, відсутні підстави стверджувати про систематичне вчинення засудженим адміністративних правопорушень в розумінні ч.3 ст.166 КВК України та ч.2 ст.78 КК України, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

А тому, проаналізувавши вищевказані норми законодавства та встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у поданні органу пробації підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання і, які суд першої інстанції взяв до уваги, не є тими, які фактично в даний час дають підстави дійти висновку про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та відповідно для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо нього.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність законних підстав для задоволення подання органу пробації.

Крім цього, колегія суддів дослідивши матеріали справи звертає увагу на наступне.

Вирок суду стосовно ОСОБА_8 , постановлено 10.11.2020, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно із ч.1 ст.165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно початок строку 10.11.2020 та кінець відповідно 09.11.2023.

Тобто, в даному випадку законодавець на відміну від загального порядку набрання рішенням суду, (ст.532 КПК України яке підлягає оскарженню) законної сили з часу набрання ним законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, встановив обчислення строків іспитового строку з моменту проголошення вироку суду.

Аналіз даної норми Закону вказує, що іспитовий строк, що встановлено засудженому не має строкового часу його зупинення за будь яких обставин.

Тобто, в разі настання часу закінчення іспитового строку, на будь якій стадії даного процесу, вважається що засуджений відбув іспитовий строк.

Так само буде вважатися закінченим відбутий іспитовий строк і в тому разі, якщо судом не постановлено рішення до часу закінчення іспитового строку за поданням органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А так само, якщо суд постановив рішення про відмову у задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, в межах строку іспитового строку, проте даний строк збіг в подальшому під час апеляційного оскарження даного рішення, оскільки в разі постановлення судом рішення про відмову у задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк своєї дії в часі не зупиняється і продовжує обчислюватися.

Отже, на момент розгляду апеляційної скарги на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2023, яка не набрала законної сили, у ОСОБА_8 закінчився відбутий іспитовий строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376 ч.2, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2023 року, якою задоволено подання Кропивницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_8 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, призначеного йому вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2020 року скасувати, а в задоволенні подання Кропивницького районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: