ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001571 від 13.07.2021, на підставі обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, зареєстрованого у цьому АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше неодноразово судимого:

- вироком Вознесенського міськрайонного суду міста Миколаєва від 06.11.2014 за ст. 128 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин (справа №473/3664/14-к);

- вироком Вознесенського міськрайонного суду міста Миколаєва від 22.04.2016 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 дні (справа №473/1454/15-к);

- вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 03.06.2016 за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців (справа №475/407/16-к), 15.10.2019 звільненого по відбуттю строку покарання;

- вироком Приморського районного суду міста Одеси від 02.07.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік (справа №522/6264/20). 02.04.2021 звільненого по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представник потерпілого ОСОБА_14 ,

обвинувачений ОСОБА_15 ,

захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

в с т а н о в и в:

13.07.2021 приблизно о 00:20 ОСОБА_15 , будучи особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом та злочини, передбачені ст. 185 КК України, перебував на території гаражного кооперативу «РАЙДУГА» у місті Києві (вул. Вербова, 6), де він неофіційно працював охоронцем, на території якого у цей час знаходився транспортний засіб - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO 111 CDI» 2007 року випуску червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ) (далі - автомобіль та/або транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ»), що перебуває у законному користуванні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у ОСОБА_15 раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, вчиненого повторно, вартістю 204 414,85 грн.

Надалі, реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, у той же день, час та місці в період часу з 00:20 по 02:58 ОСОБА_15 умисно, не маючи дозволу законного користувача на керування транспортним засобом, відкрив автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» ключем, який знайшов у робочому кабінеті голови гаражного кооперативу «РАЙДУГА» ОСОБА_13 , сів до його салону. Знаходячись у салоні автомобіля, ОСОБА_15 побачив поряд із приміщенням охорони свого напарника ОСОБА_12 і одразу усвідомив, що йому не вдасться безперешкодно заволодіти транспортним засобом, так як ОСОБА_12 може завадити йому вчинити злочин. У цей момент у ОСОБА_15 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_12 з метою безперешкодного вчинення іншого злочину шляхом застосування фізичного та психічного насильства, реалізуючи який ОСОБА_15 вийшов із салону автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», підійшов впритул до ОСОБА_12 , схопив його лівою рукою за шию та приставив до шиї ОСОБА_12 кухонний ніж, який тримав у правій руці, чим придушив його волю до супротиву, а потім наказав ОСОБА_12 слідувати з ним до кімнати охорони в приміщенні охорони, що той і зробив. Знаходячись в кімнаті охорони, ОСОБА_15 з`язав руки і ноги ОСОБА_12 клейкою стрічкою «скотчем» та подовжувачем, а також заклеїв рот та, поклавши його на ліжко, наказав ОСОБА_12 знаходитись в такому положенні в приміщенні кімнати охорони, пригрозивши фізичною розправою в разі, якщо ОСОБА_12 вийде з приміщення охорони, після цього ОСОБА_15 покинув приміщення.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_12 не зможе перешкодити йому незаконно заволодіти автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», ОСОБА_15 продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння цим автомобілем, вчиненого повторно, вартість якого становить 204 414,85 грн.

Так, 13.07.2021 приблизно о 02:58 ОСОБА_15 умисно, не маючи дозволу законного користувача на керування транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ», підійшов до вказаного автомобіля, який знаходився на території гаражного кооперативу «РАЙДУГА» по вул. Вербовій, 6, відкрив водійські двері, привів двигун у робочий стан ключем, який знайшов у робочому кабінеті голови гаражного кооперативу «РАЙДУГА» ОСОБА_13 , і, керуючи транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ», поїхав від місця його первинного знаходження, пошкодивши вказаний автомобіль під час зіткнення з перешкодами, чим довів до кінця свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», що перебуває у законному користуванні ОСОБА_13 , вчиненого повторно, вартість якого становить 204 414,85 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 , свою винуватість у незаконному заволодінні автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», яким на законних підставах користувався потерпілий ОСОБА_13 , визнав повністю, щиро покаявся, зазначив, що жалкує, що так сталося, висловив співчуття родині потерпілого ОСОБА_13 з приводу смерті останнього, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження в цій частині, не оспорюючи день, час, місце та спосіб вчиненого ним злочину відповідно до висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України. Водночас повністю заперечив свою причетність до вчинення незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_12 та показав наступне.

Так, обвинувачений показав, що 02.04.2021 він звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, шукав роботу. У липні місяці 2021 року він їхав на таксі з с. Димера до міста Києва і таксист запропонував йому підмінити людину, яка працювала охоронцем, на що він ( ОСОБА_15 ) погодився, бо на той час не мав роботи, як і не мав житла в місті Києві. Таксист привіз його до гаражного кооперативу «РАЙДУГА» на вул. Вербовій, 6 у місті Києві влаштовуватися на роботу. Про те, що раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, він нікому не сказав та почав неофіційно працювати в гаражному кооперативі охоронцем, планував попрацювати 2-3 тижні. Приблизно у той же період часу в соціальній мережі він познайомився з дівчиною, яка проживала в м. Житомирі, спілкувалися, він намагався допомагати їй грошима, які заробляв, працюючи різноробочим. Так, 12.07.2021 у вечірній час доби він, перебуваючи на зміні в гаражному кооперативі, спілкуючись по телефону, дуже посварився зі тією дівчиною, внаслідок чого, розуміючи, що він не має змоги сісти і поїхати до неї, так як не має достатньо грошей для виклику таксі, та будучи впевненим, що ОСОБА_13 не дозволить йому взяти автомобіль для того, щоб невідкладно поїхати до неї до м. Житомира, він вирішив самостійно, не маючи добровільної згоди ОСОБА_13 , взяти його автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», який у той день останній залишив на території гаражного кооперативу. Зламавши вхідні двері до робочого кабінету ОСОБА_13 , ОСОБА_15 зайшов до приміщення кабінета, де зі столу взяв ключ від автомобіля останнього, після чого пішов до місця знаходження автомобіля, відкрив його, завів та поїхав на ньому в сторону м. Житомира, у цей час ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спав. Однак, до м. Житомира він не доїхав, бо транспортний засіб зламався, а тому він зупинився в одному із сіл Житомирської області, де й був затриманий працівниками поліції.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_15 своєї винуватості за ст. 146 КК України, його винуватість як за ст. 146 так і за ст. 289 КК України доведено у повному обсязі за результатами судового розгляду та підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_12 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що він працював охоронцем в гаражному кооперативі «РАЙДУГА» по вул. Вербова, 6 у місті Києві, з обвинуваченим він познайомився в кінці червня 2021 року, між ними були робочі стосунки. 12.07.2021 вони з ОСОБА_15 перебували на зміні. У вечірній час доби приблизно о 20:00-21.00 ОСОБА_12 пішов на об`єкт по вул. Вербовій, 9, де він вживав спиртні напої. Приблизно о 24:00 він повернувся на територію гаражного кооперативу та запропонував ОСОБА_15 відпочити, на що той відмовився, а тому ОСОБА_12 пішов відпочити в кімнату відпочинку охоронців та заснув. Прокинувся ОСОБА_12 від того, що заскрипіли двері шафи для одягу, яка стояла поруч з ліжком, потім він почув шарудіння в шафі, на що він ( ОСОБА_12 ), чекаючи поки ОСОБА_15 вийде з кімнати, прикинувся, що спить. Через декілька хвилини ОСОБА_12 піднявся з ліжка та вийшов з кімнати, ОСОБА_15 в будинку охоронців не було, ОСОБА_12 перевів погляд на монітори зовнішніх камер відеоспостереження, де він теж не виявив ОСОБА_15 . Після цього, ОСОБА_12 вийшов з будинку на вулицю та присів на вулиці поблизу вхідних дверей. Через якусь мить він побачив, як відкрилися передні водійські двері автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» та з нього вийшов ОСОБА_15 , який швидко підійшов до ОСОБА_12 , лівою рукою взяв його за шию, в правій руці тримав предмет схожий на ніж, лезо якого він відчув на своїй шиї, та наказав зайти в будинок охорони. Тоді ОСОБА_15 запхав ОСОБА_12 в будинок для охоронців, а саме в кімнату для відпочинку, посадив його на ліжко та сказав не рухатися, після цього зв`язав його руки й ноги скотчем, та подовжувачем (переноскою). При цьому, ОСОБА_15 сказав ОСОБА_12 : «Передаси ОСОБА_18 привіт від ОСОБА_19 з Миколаєва. ОСОБА_18 багато поганого наробив і його машина буде горіти». Після цього, ОСОБА_15 заклеїв скотчем рот ОСОБА_12 й поклав його на ліжко, пригрозивши відрізати голову, якщо ОСОБА_12 встане з ліжка чи вийде на вулицю, після цього ОСОБА_15 вийшов з будинку. На робочому місці ОСОБА_12 мав при собі дубинку і «балончик», крім того в приміщенні будинку охоронців була тривожна кнопка, яку ОСОБА_12 не міг натиснути як фізично так і психологічно, побоючись погроз ОСОБА_15 . Через деякий час ОСОБА_12 почув як завівся автомобіль ОСОБА_13 , а потім заглох, так повторювалося декілька разів, в результаті автомобіль поїхав у невідомому напрямку. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_12 як зміг встав із ліжка, дострибав до робочої кімнати, де зміг розв`язати вузли на ногах, після цього, крадькома вийшов на вулицю та побіг до фури, яка стояла на стоянці, а потім поза фурою побіг до охоронців, що знаходилися на об`єкті на вул. Вербова, 9. Прибігши туди, його зустрів ОСОБА_20 , котрий розрізав на його руках скотч та подовжувач, після цього він ( ОСОБА_12 ) зателефонував до поліції та повідомив про те, що ОСОБА_15 заволодів транспортним засобом ОСОБА_13 , повідомив про марку, модель, колір, а також номерний знак автомобіля. Крім того, про подію ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_21 і ОСОБА_13 . Після цих подій, ОСОБА_12 не спілкувався з ОСОБА_15 , водночас отримав у фейсбуці повідомлення від ОСОБА_15 приблизно такого змісту «Извини малой, все не так должно было случиться, я не хотел тебя обидеть».

Потерпілий ОСОБА_13 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що він обіймає посаду голови гаражного кооперативу «РАЙДУГА», що знаходиться за адресою: вул. Вербова, 6 у місті Києві. На момент події з ОСОБА_15 був знайомий близько двох тижнів, так як останній лише влаштовувався на роботу охоронцем до гаражного кооперативу, то була його перша зміна. Охоронці кооперативу працювали в парі, вахтовим методом, зміна тривала 15 діб, але можна було лишатися по декілька змін. З потерпілим ОСОБА_12 він знайомий до року, перебував з ним у робочих стосунках. У своєму користуванні він має автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», власником якого є його син - ОСОБА_22 , про що зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Час від часу він залишав вказаний транспортний засіб на території гаражного кооперативу. 12.07.2021 він ( ОСОБА_13 ) також залишив свій автомобіль на території гаражного кооперативу по АДРЕСА_2 , а ключі від нього заховав між папками на робочому столі у своєму робочому кабінеті. Після цього, замкнувши вхідні двері кабінету на ключ, покинув територію гаражного кооперативу. Ключ від дверей його робочого кабінету мав лише він. Поряд з будівлею, де знаходиться його робочий кабінет, знаходиться будівля працівників охорони, які охороняють територію гаражного кооперативу. Приблизно о третій годині ночі до нього зателефонував ОСОБА_12 та повідомив про те, що з території гаражного кооперативу викрали його автомобіль марки «MERCEDES-BENZ». Не втрачаючи час, він відразу виїхав до гаражного кооперативу, в дорозі він зателефонував до поліції та повідомив, що сталося. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_12 також телефонував до поліції та повідомив про викрадення автомобіля з території гаражного кооперативу. Коли він прибув до гаражного кооперативу, виявив те, що вхідні двері до його робочого кабінету зламані, ключ від його автомобіля в тому місці, де він його залишив відсутній. Його син проглядав зовнішні камери відеоспостереження, які встановлені на території гаражного кооперативу. Він ( ОСОБА_13 ) розмовляв з ОСОБА_12 на місці події, ОСОБА_12 був зляканий, наполягав на тому, що він не міг вчинити будь-які дії для припинення дій ОСОБА_15 , оскільки той, зв`язавши руки та ноги ОСОБА_12 , пригрозив застосувати ніж. При цьому, ОСОБА_13 підтвердив, що він бачив на руках ОСОБА_12 сліди від мотузки. Однак, особисто він не був задоволений діями ОСОБА_12 стосовно своєчасного вжиття заходів спрямованих на припинення злочинних дій ОСОБА_15 , оскільки в будинку охоронців установлено тривожну кнопку і, як вважає ОСОБА_13 , у ОСОБА_12 було достатньо можливостей натиснути тривожну кнопку, однак ОСОБА_12 лише після спливу приблизно 25-30 хвилин повідомив у поліцію та йому про викрадення автомобіля. Після спливу деякого часу стало відомо, що його транспортний засіб рухається в сторону м. Житомира та, доїхавши до лісу, автомобіль забуксував, потім продовжив рух у бік с. Світин Житомирської області та в подальшому був виявлений працівниками поліції в цьому селі.

Свідок ОСОБА_23 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за дачу завідомо неправдивих показань та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що з обвинуваченим та потерпілими ОСОБА_12 й ОСОБА_13 він знайомий, з кожним із них у нього були робочі стосунки, підстав оговорювати кожного з них не має, при цьому показав, що станом на липень 2021 року він працював охоронцем у гаражному кооперативі, графік роботи був вахтовий. Охоронна фірма обслуговувала два об`єкти на вул. Вербовій, 6 та на вул. Вербовій, 9 у місті Києві. Він працював на об`єкті по АДРЕСА_3 , а ОСОБА_15 та ОСОБА_12 - по АДРЕСА_2 . В ніч із 12.07.2021 на 13.07.2021 він був на зміні разом із ОСОБА_24 , приблизно о 03:15 до них на об`єкт прибіг ОСОБА_12 і повідомив, що його напарник ОСОБА_15 викрав автомобіль ОСОБА_13 . При цьому, руки ОСОБА_12 були зв`язані скотчем та подовжувачем, як пояснив ОСОБА_12 , ОСОБА_15 зв`язав його і сказав не виходити з будинку охорони, при цьому погрожував ножем. Почувши це, його напарник ОСОБА_24 побіг на об`єкт по АДРЕСА_2 , а він ( ОСОБА_23 ) допоміг звільнити руки ОСОБА_12 від скотчу та подовжувача, перерізавши їх ножем, оскільки, на його думку, ОСОБА_12 не міг самостійно їх звільнити. Через деякий час на місце події приїхали працівники поліції, яким ОСОБА_12 розповів про обставини незаконного заволодіння ОСОБА_15 транспортним засобом ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_24 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за дачу завідомо неправдивих показань, та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що з обвинуваченим ОСОБА_15 він особисто знайомий не був, з потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до події злочину був знайомий, між ними були робочі стосунки, водночас підстав оговорювати кожного з вказаних осіб він немає. При цьому свідок показав, що станом на липень 2021 року він працював охоронцем у гаражному кооперативі «РАЙДУГА», графік роботи був вахтовий. Охоронна фірма обслуговувала два об`єкти на вул. Вербовій, 6 та на вул. Вербовій, 9 у місті Києві. Він працював на об`єкті по вул. Вербовій, 9, а ОСОБА_15 та ОСОБА_12 - по вул. Вербовій, 6. В ніч із 12.07.2021 на 13.07.2021 він був на зміні разом із ОСОБА_23 , приблизно о 03:15 до них на об`єкт прибіг ОСОБА_12 і повідомив, що його напарник ОСОБА_15 викрав автомобіль ОСОБА_13 . При цьому, він бачив, що руки ОСОБА_12 були зв`язані кабелем, по типу кабелю електрочайника, як пояснив ОСОБА_12 , ОСОБА_15 погрожував йому ножем. Почувши це, свідок ( ОСОБА_24 ) побіг на об`єкт по вул. Вербовій, 6, а його напарник ( ОСОБА_23 ) допомагав ОСОБА_12 звільнити руки.

Свідок ОСОБА_21 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за дачу завідомо неправдивих показань, та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що станом на липень 2021 року він був працівником охоронної фірми, яка забезпечувала об`єкти охорони охоронцями, в тому числі й об`єкти, що знаходилися за адресою: АДРЕСА_4 . З потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_12 він особисто був знайомий, перебував у робочих стосунках, обвинуваченого ОСОБА_15 він знав, як особу, яку планував взяти на роботу охоронцем, водночас підстав оговорювати кожного з вказаних осіб він немає. Так, під час співбесіди при влаштуванні на роботу ОСОБА_15 повідомив свідку про те, що він на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра ніколи не перебував, а також про те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а тому з дня співбесіди ОСОБА_15 було встановлено іспитовий строк з метою здійснення перевірки його особи на відповідність займаній посаді, а саме перевірки стану його здоров`я та отримання відомостей про судимість. Щодо обставин події злочину, то свідок повідомив, що про подію, яка трапилася в ніч на 13.07.2021 йому стало відомо рано вранці від ОСОБА_12 , який повідомив йому про те, що ОСОБА_15 , зв`язавши його, викрав з території гаражного кооперативу автомобіль ОСОБА_13 та поїхав на ньому у невідомому напрямку. Коли він прибув на місце вчинення злочину, то на місці події вже перебував потерпілий ОСОБА_13 , а також потерпілий ОСОБА_12 , якого допитували працівники поліції. Крім того, зазначив, що в будівлі працівників охорони, які охороняють територію гаражного кооперативу, встановлено тривожну кнопку для екстренних ситуацій, після застосування якої через 2-3 хвилини приїздить поліція, а тому свідок вважає, що ОСОБА_12 мав можливість зачинити вхідні двері до будинку охорони та застосувати цю кнопку.

Також у судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення, проти чого не заперечувала сторона захисту, в якості свідків було допитано оперуповноважених Оболонського УП ГУНП в м.Києві, які на той момент події працювали в секторі по розкриттю злочинів, пов`язаних з транспортними засобами, які показали наступне.

Свідок ОСОБА_25 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за дачу завідомо неправдивих показань, та приведеним до присяги, надав суду показання про те, що до події злочину з обвинуваченим ОСОБА_15 та потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_12 особисто знайомий не був, водночас підстав оговорювати кожного з вказаних осіб він немає. Так, свідок повідомив, що точної дати події він не пам`ятає, однак пам`ятає, що в один із днів літа 2021 року рано вранці він прибув за викликом до гаражного кооперативу «РАЙДУГА», де перебували потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Останній повідомив свідку, що його напарник зміни ОСОБА_15 зв`язав його, а потім викрав автомобіль потерпілого ОСОБА_13 й поїхав на ньому у невідомому напрямку. Після цього, отримавши опис зовнішності ОСОБА_15 та встановивши оперативним шляхом, що автомобіль рухається в напрямку м.Житомира, він разом з ОСОБА_26 та ОСОБА_27 прослідували за автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» та в с. Світин Житомирської області виявили обвинуваченого ОСОБА_15 , який перебував поблизу вказаного транспортного засобу та який на їх запитання про власника цього автомобіля повідомив, що він без дозволу потерпілого ОСОБА_13 заволодів вказаним автомобілем та поїхав на ньому до Житомирської області з території гаражного кооперативу, що знаходиться в місті Києві, а тому ними було прийнято рішення про виклик слідчо-оперативної групи Оболонського УП ГУНП в м.Києві, якими було затримано ОСОБА_15 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

Повідомлені свідком ОСОБА_25 обставини виявлення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» в с. Світин Житомирської області, поруч з яким перебував обвинувачений ОСОБА_15 , та про його затримання в порядку ст. 208 КПК України підтвердили під час дачі показань у судовому засіданні свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , кожен з яких, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за дачу завідомо неправдивих показань, та приведеним до присяги, впевнено вказали на обвинуваченого ОСОБА_15 , як на особу, яку в один із днів літа 2021 року вони виявили поблизу автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» в с. Світин Житомирської області. На запитання про власника цього автомобіля ОСОБА_15 повідомив, що без дозволу власника заволодів вказаним автомобілем та поїхав на ньому з території гаражного кооперативу, що знаходиться в місті Києві, до Житомирської області, а тому ними було прийнято рішення про виклик слідчо-оперативної групи Оболонського УП ГУНП в м.Києві, якими було затримано ОСОБА_15 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. Водночас, свідок ОСОБА_26 додатково зазначив про те, що виявлений автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» був пошкоджений.

Крім того, в ході судового провадження було досліджено та ретельно перевірено докази, зібрані в ході досудового розслідування, а також інші документи, зафіксовані у відповідній процесуальній формі, що слугували підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) з подальшим проведенням досудового розслідування та здійснення окремих слідчих дій у даному кримінальному провадженні:

- витяг з ЄРДР, зі змісту якого вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 289 КК України до вказаного реєстру було внесено 13.07.2021 о 07:33:59, а за ч. 2 ст. 146 КК України - 15.07.2021 о 12:32:41 (т. 3 а.к.п. 1в-2);

- постанова про об`єдання матеріалів досудового розслідування від 15.07.2021, відповідно до якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001571 від 13.07.2021 за ч. 3 ст. 289 КК України та №0001587 від 15.07.2021 за ч. 2 ст. 146 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження (т. 3 а.к.п. 5-6);

- постанова про зміну кваліфікації кримінального провадження від 09.09.2021, відповідно до якої склад скоєного кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001571 від 13.07.2021 перекваліфіковано з ч. 3 на ч. 2 ст. 289 КК України (т. 3 а.к.п. 166);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13.07.2021 від ОСОБА_13 (т. 3 а.к.п. 7-8);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15.07.2021 від ОСОБА_12 (т. 3 а.к.п. 9-10);

- протокол огляду місця події від 13.07.2021 о 03:50-06:10, з невід`ємним додатком до нього (фототаблиця), проведеного старшим слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_28 , у присутності понятих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , за участю представника - начальника охорони ОСОБА_21 , потерпілого ОСОБА_13 , об`єктом якого була територія автокооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у місті Києві (вул. Вербова, 6), при заїзді на яку розміщено шлагбаум, поблизу якого знаходиться приміщення цілодобової охорони, а також зафіксовано наявність на території кооперативу камер відеоспостереження. В ході огляду приміщення охорони у першій кімнаті виявлено та вилучено: на столі кухонний ніж з чорно-білою ручкою довжиною леза 14 см та шириною 3,5 см; на підлозі фрагмент прозорої липкої ленти. Сліди боротьби у першій та другій кімнаті відсутні. На вулиці біля приміщення охорони виявлено та вилучено: фрагмент переноски білого кольору довжиною приблизно 0,5 м; другий фрагмент переноски з фрагментом липкої стрічки довжиною приблизно 2 м. Праворуч від шлагбауму розташована окрема одноповерхова будівля (кабінет голови кооперативу), в ході огляду якого виявлено відсутність ключів від автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» (д.н.з. НОМЕР_1 ). В ході огляду території гаражного кооперативу на ділянці поряд з металевим боксом №124 виявлено відсутність автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» (д.н.з. НОМЕР_1 ). На заасфальтованій ділянці сліди битого скла відсутні. В ході огляду місця події було вилучено: 1 слід папілярного узору з сейфа; навісний замок; фрагмент скоча; предмет схожий на ніж; 2 фрагмента переноски.

Огляд місця події проведено з дотриманням положень статей 223, 233, 234, 235 КПК України, а протокол, складений за результатами проведення вказаної слідчої дії, відповідає положенням статей 104, 105, 106 КПК України та є належним, допустимим та достовірним доказом у кримінальному провадженні, який сумніву в суду не викликає (т. 3 а.к.п. 11-31);

- протокол огляду предмету від 05.08.2021, проведеного СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_31 , а саме відеозаписів з камер відеоспостереження, розміщених на території ГБК «РАЙДУГА» у місті Києві (вул. Вербова, 6) від 13.07.2023, отриманих у порядку, передбаченому ст. 93 КПК України, та які містяться на флеш накопичувачі, з якого вбачається детальний опис хронометражу дій особи (чоловіка), одягненого у темний одяг. З відеозапису, який був безпосередньо дослідженим судом в ході судового розгляду, та протоколу вбачається, що вказана особа намагається зламати вхідні двері до кабінету голови ГБК «Райдуга», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 6, після чого заводить транспортний засіб марки «MERСEDES» моделі «VITO» червоного кольору, після чого починає рух на даному автомобілі по території кооперативу «РАЙДУГА» та о 03:04 виїжджає з території кооперативу та зникає у невідомому напрямку

Огляд предмету проведено з дотриманням положень статей 223, 237 КПК України, а протокол, складений за результатами проведення вказаної слідчої (розшукової) дії, відповідає положенням статей 104, 105, 106 КПК України та є належним, допустимим та достовірним доказом у кримінальному провадженні, який сумніву в суду не викликає (т. 3 а.к.п. 80-98, 100);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.07.2021, складеного у присутності захисника ОСОБА_32 , в якому зазначено про те, що 13.07.2021 на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за адресою: Житомирська область, с. Світин, вул. Січових Стрільців, 77, було затримано ОСОБА_15 як особу, підозрювану в учиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (фактичний час затримання 13.07.2021 о 17:30). При цьому, останньому на виконання вимог ч. 4 ст. 208 КПК України належним чином було роз`яснено його права та обов`язки, про отримання копії протоколу свідчать підписи сторони захисту. Протокол не містить будь-яких пояснень сторони захисту з приводу незгоди з його змістом, жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення сторона захисту не заявляла та не подавала.

На підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, з дотриманням положень ч. 7 ст. 223, 236 КПК України слідчим, у присутності понятих ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , за участю захисника ОСОБА_32 , було здійснено обшук затриманої особи, - ОСОБА_15 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки ZTE чорного кольору без сім-картки, який поміщено до спец.пакету KIV1106869;

- брелок чорного кольору з емблемою «MERCEDES», який поміщено до спец.пакету №1106867;

- потомне з грошовими коштами на суму 556 грн;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 та платіжні картки, які поміщено до спец.пакету №1106868.

Протокол відповідає вимогам статей 104, 208 КПК України та є належним, допустимим та достовірним доказом у кримінальному провадженні, який сумніву в суду не викликає (т. 3 а.к.п. 119-122);

- протокол огляду місця події від 13.07.2021 о 22:00-23:00, з невід`ємним додатком до нього (фототаблиця), проведеного слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_35 , у присутності понятих ОСОБА_36 та ОСОБА_34 , об`єктом якого була земельна ділянка на відстані приблизно 20 м від продовольчого магазину за адресою: АДРЕСА_5 , де було виявлено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO 111 CDI» 2007 року випуску червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 ). На підставі добровільної згоди потерпілого ОСОБА_13 (т. 3 а.к.п. 57-58), було проведено огляд вказаного транспортного засобу, в ході проведення якого було виявлено та вилучено: мікрооб`єкти (5 папілярних узорів, змиви з керма та КПП); дерев`яний предмет схожий на бейсбольну біту; предмет схожий на пістолет з маркуванням « НОМЕР_4 » КІ001234.

Огляд місця події проведено з дотриманням положень статей 223, 233, 234, 235 КПК України, а протокол, складений за результатами проведення вказаної слідчої дії, відповідає положенням статей 104, 105, 106 КПК України та є належним, допустимим та достовірним доказом у кримінальному провадженні, який сумніву в суду не викликає (т. 3 а.к.п. 47-56);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 14.07.2021 з невід`ємним додатком до нього (фототаблиця), в результаті проведення цієї слідчої (розшукової) дії потерпілий ОСОБА_13 у присутності понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 повідомив, що зможе впізнати ключ від власного транспортного засобу марки «MERСEDES» моделі «VITO 111 CDI» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який він залишив приблизно о 16:00 12.07.2021 у своєму робочому кабінеті на території ГБК «РАЙДУГА» у місті Києві (вул. Вербова, 6) та який в подальшому було викрадено із вказаного кабінету та було використано під час незаконного заволодіння автомобілем, та серед представлених для впізнання речей впізнав ключ марки «MERСEDES» за загальними ознаками, а саме формою ключа, розмірами та потертостями на ньому.

Пред`явлення речей для впізнання проведено з дотриманням положень статей 223, 229 КПК України, а протокол, складений за результатами проведення вказаної слідчої (розшукової) дії, відповідає положенням статей 104, 231 КПК України та є належним, допустимим та достовірним доказом у кримінальному провадженні, який сумніву в суду не викликає. Жодних заяв, зауважень чи заперечень учасників вказаної слідчої (розшукової) дії щодо його змісту протокол не містить (т. 3 а.к.п. 101-103);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.07.2021 з додатком (відеозаписом) до нього, складеного за результатами проведеної слідчої (розшукової) дії за участю потерпілого ОСОБА_13 , у присутності понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 , знаходячись біля транспортного засобу - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO 111 CDI» 2007 року випуску червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 ) пояснив, що 12.07.2021 приблизно о 16:00 він залишив вказаний транспортний засіб на території ГБК «РАЙДУГА» у місті Києві (вул. Вербова, 6), де він працює директором, навпроти вікна свого кабінету. При цьому, ключ від указаного автомобіля він залишив у своєму службовому кабінеті. 13.07.2021 приблизно о 03:00 йому ( ОСОБА_13 ) стало відомо, що вказаним транспортним засобом незаконно заволоділи, після чого він прибув на територію зазначеного кооперативу та виявив відсутність транспортного засобу, а також те, що двері до його кабінету зламані, обстановка в кабінеті порушена, а з кабінету зник ключ від вищевказаного транспортного засобу, який він залишив 12.07.2021 у кабінеті. В подальшому ОСОБА_13 за допомогою ключа, який він попередньо впізнав, відкрив центральний замок автомобіля, після чого ОСОБА_13 за допомогою вказаного ключа ввімкнув запалення транспортного засобу, внаслідок чого запрацювала панель (комп`ютер), та в подальшому, використовуючи вказаний ключ, привів у дію двигун автомобіля (т. 3 а.к.п. 104-107);

- висновок експерта від 03.09.2021 №СЕ-19/111-21/37522-АВ за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи, відповідно до висновку якої ринкова вартість автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO 111 CDI» 2007 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ) станом на 13.07.2021 становила 204 414,85 грн; вартість матеріального збитку, завданого власникові вказаного автомобіля внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, станом на дату ДТП - 13.07.2023 складає 34 789,34 грн (т. 3 а.к.п. 149-165);

- протокол проведення повторного слідчого експерименту від 05.09.2023 з додатком (відеозаписом) до нього, складеного за результатами проведеної слідчої (розшукової) дії за участю свідка потерпілого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисника - адвоката ОСОБА_16 , у присутності понятих ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери, на підставі ухвали суду за клопотанням сторони захисту, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 розповів, що 12.07.2021 він, працюючи охоронником, був на зміні в гаражному кооперативі «РАЙДУГА» у місті Києві (вул. Вербова, 6) разом із напарником ОСОБА_15 12.07.2021 у вечірній час доби він ліг спати у кімнаті відпочинку охорони, та прокинувся в ночі від того, що почув скрип залізної шафи, де зберігались речі охоронців, звідки ОСОБА_15 щось забирав, після чого останній покинув приміщення відпочинку охорони. У подальшому потерпілий продемонстрував, як він вийшов на вулицю та почав видивлятись ОСОБА_15 , і побачивши, що останній знаходиться в салоні автомобіля марки «Мерседес» червоного кольору, який був припаркований в декількох метрах від нього, він ( ОСОБА_12 ) присів у крісло біла пункту охорони. На думку ОСОБА_12 , ОСОБА_15 побачив його у дзеркало заднього виду, оскільки він одразу вийшов із автомобіля та, підійшовши до нього, обхопив ззаду й приставив до шиї гострий предмет, як здалося ОСОБА_12 , то був ніж. Після цього, ОСОБА_15 силою, погрожуючи ножем, завів ОСОБА_12 до кімнати відпочинку охорони, і оскільки ОСОБА_12 відчував реальну загрозу своєму життю, то виконував всі накази ОСОБА_15 . Після того, як вони зайшли до кімнати відпочинку охорони, ОСОБА_15 наказав ОСОБА_12 сидіти на ліжку, а сам вийшов, та через декілька секунд повернувся зі скотчем, та наказав ОСОБА_12 протягнути руки та ноги, які він ( ОСОБА_15 ) зв`язав скотчем, а потім, взявши з підлоги подовжувач, додатково зв`язав ним руки та ноги ОСОБА_12 , а також заклеїв скотчем рот, й наказав йому лежати на ліжку, а сам вийшов із кімнати, сказавши ОСОБА_12 «вот мы с тобой и не сошлись. Передай привет ОСОБА_13 от ОСОБА_19. Его машина будет гореть. Лежи до ранку ОСОБА_41 дожидайся». Лежачи на ліжку, ОСОБА_12 чув, як через 10-15 хвилин відчинилися ворота та те, що автомобіль декілька разів заглох. В подальшому, коли він почув, що автомобіль все ж поїхав, ОСОБА_12 полежав на ліжку 10-15 хвилин, після чого як зміг вийшов до пульту охорони і через вікно, пересвідчившись, що ОСОБА_15 на автомобілі покинув територію кооперативу, почав звільняти ноги, після чого вибіг з території кооперативу та побіг до іншого пункту охорони за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 9, де охоронці звільнили його руки та викликали працівників поліції. На думку ОСОБА_12 всі ці події відбували протягом 40 хвилин.

Після того, як ОСОБА_12 продемонстрував свою версію події, ОСОБА_15 повідомив, що 12.07.2021 він заступив на зміну охоронцем до кооперативу «РАЙДУГА» у місті Києві (вул. Вербова, 6), де він не працював офіційно, а тільки на 2 тижні підміняв знайомого, та, будучи на зміні, вирішив заволодіти автомобілем «Мерседес». Після того, як ОСОБА_15 заволодів ключами від автомобіля, які знаходились у сусідній будівлі з пунктом охорони, останній показав та продемонстрував, як він зайшов до кімнати відпочинку охоронців, де в той час спав ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння, звідки взяв із шафи свої речі та сів до автомобіля. Зробивши коло по території кооперативу, виїхав та поїхав з місця події. При цьому, за версією ОСОБА_15 , події, описані та продемонстровані ОСОБА_12 , не відбувались.

- речові докази, вилучені в ході огляду місця події 13.07.2023 за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 6, а саме: предмет зовні схожий на кухонний ніж з рукояткою з матеріалу схожого на пластик чорного кольору з білою вставкою, 2 фрагменти переноски, підвісний замок, фрагмент скочу, які було безпосередньодосліджено судом в судовому засіданні 23.06.2022.

Разом із тим, надаючи оцінку наданим стороною обвинувачення протоколам пред`явлення особи для впізнання, суд приходить до наступного висновку. Так, стороною обвинувачення на підтвердження винуватості обвинуваченого до матеріалів кримінального провадження долучено протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.07.2021 кожний за участю свідків ОСОБА_42 та ОСОБА_43 (т. 3 а.к.п. 108-113).

Слід зазначити, що пред`явлення особи для впізнання є самостійною слідчою (розшуковою) дією, яку проводять з метою встановлення тотожності, подібності або відмінності наданої для спостереження і сприйняття особи з тими, яких свідок, потерпілий, підозрюваний або обвинувачений сприймав як очевидець за певних обставин розслідуваної події.

При цьому, обов`язковою умовою проведення цієї слідчої (розшукової) дії є попереднє опитування слідчим, прокурором впізнаючого про обставини, за яких той бачив особу, що підлягає впізнанню, про її зовнішні прикмети, особливості тощо. За наслідками вказаної слідчої (розшукової) дії, результатами «попереднього з`ясування» та «опитування» складається протокол із дотриманням вимог статей 104, 231 КПК України. Однак, відомості, які надаються вході такого «опитування», не можуть ототожнюватись з поняттям «показання» в розумінні положень ст. 95 КПК України.

У даному випадку суд виходить з того, що незважаючи на те, що відповідно до ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, однак використання хоча і належного джерела доказів (протоколу пред`явлення для впізнання), однак без безпосереднього сприйняття судом під час судового засідання пояснень, наданих в ході «попереднього з`ясування» та «опитування» під час цієї слідчої (розшукової) дії, які були надані слідчому, прокурору під час досудового розслідування, шляхом допиту таких осіб судом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження, буде становити порушення імперативних вимог статей 23, 95 КПК України.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.07.2019 у справі №263/206/14-к (провадження №51-1216км19) зазначає, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів за допомогою допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо.

Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 ст. 7 КПК України). Тому засада безпосередності є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, з огляду на зміст ч. 2 ст. 23 та ст. 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані під час постановлення судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) не встановлює норми про докази як такі. Відтак, ЄСПЛ не може, в принципі, виключати, що докази, отримані з порушеннями національного законодавства, можуть бути прийняті до розгляду. Національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак, Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справах «Мантованеллі проти Франції» від 18.03.1997, «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України підлягає урахуванню судами при застосуванні норм Кримінального процесуального законодавства України, використання в якості доказів показань, відібраних на стадіях розслідування правоохоронними органами та судового слідства, саме по собі не є несумісним зі згаданими положеннями за умови, що дотримано право на захист (рішення у справі «Саїді проти Франції» від 20.09.1993). У цілому ці правила вимагають надання обвинуваченому адекватної та належної можливості поставити під сумнів показання свідка обвинувачення, перевіривши правдивість та достовірність показань такого свідка шляхом його усного допиту у його присутності, як під час надання ним показань, так і на подальших стадіях провадження, оскільки в протилежному випадку його права на захист необґрунтовано обмежуються в тій мірі, яка може бути несумісною з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції (рішення у справах «Аль-Хавайя та Тахері проти Сполученого Королівства» [ВП] від 15.12.2011; «Хeммер проти Німеччини» від 19.07.2012; «Лука проти Італії» від 27.02.2001, «Солаков проти Колишньої Югославської Республіки Македонія» від 31.10.2001; «Боєць проти України» від 30.01.2018)

Можливість обвинуваченого зіткнутися зі свідком, свідчення якого мають істотне значення, у присутності судді є важливою складовою справедливого судового розгляду (рішення у справах «Тарау проти Румунії» від 23.07.2019; «Гравіано проти Італії» від 10.02.2005)

Відповідно до положень статей 22, 23, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, вони є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. При цьому, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, оскільки в силу вимог ч. 1 ст. 96 КПК України сторони кримінального провадження, та в першу чергу обвинувачений (в силу положень п. 1 ч. 4 ст. 42 КПК України), мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII) на прокуратуру покладаються функції підтримання державного обвинувачення в суді. Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 16 Закону №1697-VII). Відповідно до ст. 22 Закону №1697-VII прокурор підтримує державне обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Виконуючи вказані функції прокурор, як сторона обвинувачення у кримінальному провадженні, самостійно визначає обсяг доказів, яких, на його думку, буде достатньо для доведеності винуватості особи за пред`явленим обвинуваченням в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, і в разі, якщо є необхідність допитати певних осіб, вправі заявити про це відповідне клопотання, або, визнавши це за недоцільне, навпаки, відмовитись від допиту інших свідків, які хоч і були заявлені, однак ще не допитані судом (п. 4 ч. 2 ст. 315, ст. 349 КПК України).

11.05.2023 у судовому засіданні судом було задоволено клопотання прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення ОСОБА_43 та ОСОБА_44 .

За таких обставин, судом не можуть бути враховані під час постановлення судового рішення протоколи впізнання особи за фотознімками за участю вищевказаних свідків, оскільки в такому випадку відсутність можливості у сторони захисту поставити вищевказаним свідкам запитання стосовно впізнання ОСОБА_15 , а також про обставини, за яких вони його ідентифікували, не будуть відповідати необхідним вимогам гарантії змагального характеру справедливого провадження і рівності сторін та будуть становити порушення права обвинуваченого на захист відповідно до підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції (тотожні за змістом висновки містяться у рішенні «Ласка і Ліка проти Албанії» від 20.04.2010, та в якості протилежного прикладу рішення «Джулай проти України» від 03.04.2014).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи показання потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також обвинуваченого ОСОБА_15 на предмет їх достовірності, суд бере до уваги показання потерпілих, оскільки вони повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , показання яких про обставини та події, які відбулися 13.07.2021 на території гаражно-будівельного кооперативу «РАЙДУГА» за адресою: вул. Вербова, 6 у місті Києві, доповнюють одне одного. Показання потерпілих та вищевказаних свідків є логічними, послідовними, а також узгоджуються з письмовими та речовими доказами, дослідженими безпосередньо в ході судового розгляду, та які не суперечать один одному. Такі показання потерпілих ОСОБА_45 та ОСОБА_12 , а також указаних свідків суд кладе в основу судового рішення.

Зокрема, суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_23 про те, що тієї ночі до них на об`єкт на АДРЕСА_3 прибіг потерпілий ОСОБА_12 просити про допомогу та який повідомив, що ОСОБА_15 , погрожуючи ножем, зв`язав його руки та ноги й, наказавши перебувати в будинку для охоронців, незаконно заволодів (викрав) транспортним засобом ОСОБА_13 , оскільки такі показання повністю узгоджуються з письмовими та речовими доказами, дослідженими безпосередньо в ході судового розгляду, показаннями потерпілих та свідків і не суперечать між собою й об`єктивно узгоджуються та підтверджуються результатами, отриманими під час проведення повторного слідчого експерименту на підставі ухвали суду за клопотанням сторони захисту, який було проведено з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин злочину, шляхом відтворення відповідних дій, обстановки та обставин події злочину за участю потерпілого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_15 та захисника ОСОБА_16 , під час проведення якого сторона захисту не була позбавлена права ставити запитання потерпілому ОСОБА_12 про обставин вчинення ОСОБА_15 незаконного позбавлення волі.

При цьому, кожен із цих свідків ( ОСОБА_24 та ОСОБА_23 ) бачив те, що руки ОСОБА_12 були зв`язані скотчем та подовжувачем попереду тіла. При цьому, свідок ОСОБА_23 під час допиту показав, що він особисто звільняв руки ОСОБА_12 від скотча та подовжувача шляхом перерізання. Крім того, потерпілий ОСОБА_13 також підтвердив у судовому засіданні те, що коли він прибув на місце події, то мав розмову з ОСОБА_12 , зі слів якого йому стало відомо про те, що ОСОБА_15 під час заволодіння транспортним засобом ОСОБА_13 незаконно позбавив волі ОСОБА_12 , зв`язавши його руки скотчем та подовжувачем, водночас він ( ОСОБА_13 ) особисто бачив на руках ОСОБА_12 сліди від дії предметів, які були застосовані ОСОБА_15 з метою обмеження рухів ОСОБА_12 , а також особисто бачив фрагменти подовжувача та шматки скотча.

Вищевказані докази суд визнає належними, допустимими й достовірними та кладе їх в основу обвинувального вироку.

За встановлених обставин, показання обвинуваченого ОСОБА_15 в частині непричетності до незаконного позбавлення волі ОСОБА_12 , а саме про те, він не вчиняв жодних дій спрямованих на зв`язування потерпілого ОСОБА_12 під погрозою застосування ножа, суд вважає безпідставними та розцінює, як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою ухилитися від кримінальної відповідальності та уникнути покарання, оскільки такі показання повністю спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_12 , які з огляду на їх повноту, логічність та взаємоузгодженість у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні підтверджують вчинення ОСОБА_15 злочину, передбаченого ст. 146 КК України. На переконання суду, показання потерпілого ОСОБА_12 є послідовними, повними та детальними, при цьому жодних обставин, які б могли свідчити про нещирість показань потерпілого або про наявність підстав оговорити обвинуваченого ОСОБА_15 , судом не встановлено.

З огляду на викладене, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання ОСОБА_15 винуватим у вчиненні незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_12 з метою безперешкодного заволодінням автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO 111 CDI» 2007 року випуску червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ), що перебував у законному користуванні потерпілого ОСОБА_13 , вчиненого повторно, вартість якого становить 204 414,85 грн.

Разом із тим, такі дії ОСОБА_15 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 146 КК України, як «незаконне позбавлення волі людини із погрозою застосування зброї».

Однак, суд не може погодитися із такою кваліфікацією з огляду на наступне.

Так, відповідно до усталеної судової практики, під незаконним позбавленням волі людини за ч. 1 ст. 146 КК України слід розуміти протиправне перешкоджання людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися в утриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства (наприклад, потерпілого зв`язують і зачиняють у підвалі, поміщують у заздалегідь підготовлене місце тощо), а також шляхом психічного насильства (наприклад, під загрозою застосування зброї потерпілого примушують залишатися у приміщенні).

За ч. 2 ст. 146 цього Кодексу кваліфікуючими ознаками цього злочину є вчинення такого діяння щодо малолітнього або з корисливих мотивів, щодо двох чи більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, або способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або такі, що супроводжувалися заподіянням йому фізичних страждань, або із застосуванням зброї, або здійснювані протягом тривалого часу.

При цьому, під застосуванням зброї слід вважати використання під час вчинення злочину вогнепальної або холодної зброї за її цільовим призначенням (наприклад, здійснення пострілу, завдання внаслідок удару кинджалом тілесного ушкодження).

Так, судом було встановлено, що 13.07.2023 ОСОБА_15 з метою полегшення безперешкодного незаконного заволодіння автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», що перебуває у законному користуванні ОСОБА_13 , вартістю 204 414,85 грн, вчиненого повторно, незаконно позбавив волі потерпілого ОСОБА_12 шляхом застосування фізичного насильства стосовно нього (зв`язав його руки та ноги клейкою стрічною (скотчем) та подовжувачем, а також заклеїв рот) та шляхом застосування психічного насильства (висловив погрозу застосувати кухонний ніж у тому разі, якщо потерпілий ОСОБА_12 буде вчиняти дії на перешкоджання йому вчинити інший злочин).

Відповідно до усталеної судової практики холодною зброєю слід вважати предмети, які відповідають стандартним зразкам або історично виробленим типам зброї, чи інші предмети, що справляють колючий, колючоріжучий, рубаючий, роздроблюючий або ударний ефект (багнет, стилет, ніж, кинджал, арбалет, нунчаку, кастет тощо), конструктивно призначені для ураження живої цілі за допомогою м`язової сили людини або дії механічного пристрою, що узгоджується з пунктом 1.1.1. МЕТОДИКИ криміналістичного дослідження холодної зброї та конструктивно схожих з нею виробів: методичний посібник Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України ДНДЕКЦ Міністерства внутрішніх справ України від 1999 зі змінами від 12.09.2014, згідно якого під холодною зброєю слід розуміти предмети та пристрої, конструктивно призначені та за своїми властивостями придатні для неодноразового завдання шляхом безпосередньої дії тяжких (небезпечних для життя у момент спричинення) і смертельних тілесних ушкоджень, дія яких заснована на використанні м`язової сили людини.

Водночас, у тих справах, де предметом (знаряддям) злочину є «зброя», у будь-якому випадку у справі слід призначати експертизу з проведенням її у відповідних експертних установах для вирішення питання про належність відповідних предметів до зброї, а також про їх придатність до використання за цільовим призначенням.

Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Однак, під час досудового розслідування не з`ясовувалось питання про належність предмета (кухонного ножа), що є речовим доказом у справі, до зброї, не встановлювався його тип, вид, спосіб виготовлення, водночас з`ясування цих обставин є обов`язковим, оскільки має суттєве значення для правильної кваліфікації кримінального провадження за кваліфікуючої ознакою «із застосуванням зброї» за ч. 2 ст. 146 КК України, які неможливо з`ясувати без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, про що беззаперечно свідчать матеріали кримінального провадження, які не містять доказів про залучення експерта для вирішення цих питань, які обов`язково підлягають встановленню та доказуванню відповідно до вимог КПК України.

Окрім того, слід зазначити й про те, що диспозиція ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції на момент вчинення) не містить такої кваліфікуючої ознаки цього злочину, як «із погрозою застосування зброї», про яку зазначено у обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 цього Кодексу).

Таким чином, оскільки за результатами судового провадження не було встановлено жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_15 незаконно позбавив волі потерпілого ОСОБА_12 із застосуванням саме зброї, що виключає кваліфікацію дій ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 146 КК України, суд приходить до висновку що дії обвинуваченого ОСОБА_15 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 146 КК України, як «незаконне позбавлення волі людини», оскільки судом встановлено, що останній з метою безперешкодного незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, вартість якого становить 204 414,85 грн, незаконно позбавив волі потерпілого ОСОБА_12 шляхом застосування стосовно нього фізичного насильства (зв`язав руки та ноги останнього клейкою стрічною (скотчем) та подовжувачем, а також заклеїв рот) та психічного насильства (висловив погрозу застосувати кухонний ніж у тому разі, якщо потерпілий ОСОБА_12 буде вчиняти дії на перешкоджання йому вчинити інший злочин).

Підсумовуючи вищевикладене, за результатами судового провадження, проведеного в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що за результатами судового розгляду повністю доведено винуватість ОСОБА_15 за ч. 1 ст. 146 та ч. 2 ст. 289 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_15 суд кваліфікує:

- за ч. 1 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі людини;

- за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, вартість якого становить від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд приходить до наступного висновку.

Слід зазначити, що згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_15 покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів з огляду на положення ст. 12 КК України, з яких ч. 1 ст. 146 цього Кодексу є нетяжким, а ч. 2 ст. 289 КК України - тяжким, особу ОСОБА_15 , а саме його вік, склад сім`ї, відомості про соціальні зв`язки та стан здоров`я, те, що останній неодружений, непрацевлаштований, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, формально посередньо характеризується за місцем проживання, раніше судимий за вчинення злочинів різного виду, в тому числі корисливих, судимості незняті і непогашені у встановленому законом порядку.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_15 відповідно ст. 66 КК України суд не встановив.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів з огляду на наявність непогашеної судимості за вироком місцевого суду від 06.11.2014.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вищевказані обставини кримінального провадження, зменшення обсягу обвинувачення, ставлення обвинуваченого до вчинення ікримінованих злочинів, а саме повне визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі відповідно до санкцій норм закону, що передбачає відповідальність за вчинене з реальним його відбуванням, оскільки, на переконання суду, саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_15 та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд не вбачає правових підстав для призначення останньому покарання із застосуванням статей 69, 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання.

Водночас, з огляду на те, що судом не було встановлено «поза розумнім сумнівом» того, що ОСОБА_15 заволодів транспортним засобом з корисливих мотивів, який, між іншим, стороною обвинувачення ОСОБА_15 інкриміновано не було, доказів на підтвердження наявності такого мотиву матеріали кримінального провадження не містять, суд не вбачає правових підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_15 додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Приймаючи рішення щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 , поданого в порядку, передбаченому статтями 61, 128 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_15 про стягнення 264 366,12 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 10 000 грн - моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Питання щодо правонаступництва у цивільному позові, заявленому в кримінальному провадженні, не регулюються нормами кримінального процесуального права.

Так, ст. 55 ЦПК України передбачено, що в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язані, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Як встановлено судом, відповідно до долученого до матеріалів провадження представником потерпілого ОСОБА_13 - адвокатом ОСОБА_14 документів, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є потерпілим та цивільний позивачем у кримінальному провадженні, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.08.2023 серії НОМЕР_5

Враховуючи, що клопотань про залучення правонаступника до суду не надходило, крім того, враховуючи, що потерпілий ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким чином у спадкоємців є шість місяців з дня смерті спадкодавця звернутися до нотаріальної контори з заявами про прийняття, або відмови у прийняті спадщини.

Водночас судовий розгляд кримінального провадження проводиться безперервно та має бути проведений і завершений протягом розумного строку, що відповідає вимогам ст. 318 КПК України, а тому суд не вбачає обгрунтованих підстав для зупинення кримінального провадження до вступу правонаступників у спадщину, оскільки, на переконання суду, це буде суперечить засадам кримінального судочинства, а також вимогам п. 1 ст. 6 Конвенції, відповідно до якої кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, ... який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...

До того ж, зупинення кримінального провадження з підстав, не передбачених ст. 335 КПК України, буде становити порушення загальних засад кримінального судочинства.

Так, згідно п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_13 помер під час судового провадження до постановлення судом судового рішення по суті обвинувачення, при цьому, відповідно до ст. 1230 ЦК України право на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням за правонаступництвом у даному випадку не допускається, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_15 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2022 у справі №155/98/19 (провадження №51-572км22).

Водночас, для забезпечення права спадкоємців, у разі прийнятття спадщини після смерті ОСОБА_13 , звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства, цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_15 в частині відшкодування матеріальної шкоди слід залишити без розгляду.

Роз`яснити правонаступникам цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_13 , що відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

Зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_15 слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 146 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_46 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна.

Строк відбування ОСОБА_47 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в ДУ «КИЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_47 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попередньо ув`язнення в період з 13.07.2021 (момент фактичного затримання) по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_48 (цивільний позивач) до обвинуваченого ОСОБА_8 (цивільний відповідач) у частині вимог про відшкодування моральної шкоди на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку зі смертю цивільного позивача ОСОБА_48 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_48 (цивільний позивач) до обвинуваченого ОСОБА_8 (цивільний відповідач) в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- предмет зовні схожий на ніж, 2 фрагменти переноски, підвісний замок, фрагмент скочу, які передано до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві (постанови від 13.07.2021, 14.07.2021, квитанція №000693), - після набрання вироком законної сили знищити;

- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO 111 CDI» 2007 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ) (постанова від 14.07.2021); предмет схожий на пістолет з маркуванням « НОМЕР_4 » НОМЕР_6 з магазином та предметами схожими на набої в кількості 4 шт.; дерев`яний предмет схожий на бейсбольну біту; ключ від автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «VITO 111 CDI» 2007 року випуску (д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ) (постанова від 14.07.2021), які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_13 (протокол передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 14.07.2021), - після набрання вироком законної сили залишити останньому за належністю;

- флеш накопичувач у кількості 1 шт. із записами з камер відеоспостереження з території ГБК «РАЙДУГА» за 13.07.2021 (постанова від 05.08.2021), - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_8 користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):

- 3 089 (три тисячі вісімдесят дев`ять) грн 16 коп. (висновок експерта від 03.09.2021 №СЕ-19/111-21/37522-АВ).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1