Справа № 473/6508/23
Номер провадження1-кп/473/412/2023
ВИРОК

іменем України

"21" грудня 2023 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

малолітній потерпілий ОСОБА_5 ,

законний представник потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000269 від за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Тірасполь, Молдова, громадянка України, з вищою освітою, раніше не судима, працює оператором АЗС ТОВ «Влад», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей синів 2014 та 2017 року народження

у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.11.2023 року приблизно у 10 годину 40 хвилин на території подвір`я Олександрівського ліцею імені Т.Г.Шевченка, який розташований по вулиці Генерала Подзігуна, 244 в смт.Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області перебував малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час до подвір`я ліцею прибула ОСОБА_7 , яка побачила ОСОБА_5 , у зв`язку із чим в неї виник злочинний умисел, направлений на спричинення побоїв останньому, які завдадуть болю і не спричинять тілесних ушкоджень, оскільки вважала, що він постійно ображає її малолітнього сина - ОСОБА_8 .

В подальшому, діючи на виконання злочинного умислу направленого на спричинення побоїв, які завдадуть болю і не спричинять тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дії, діючи умисно та користуючись значною фізичною перевагою по відношенню до малолітнього, ОСОБА_7 завдала ОСОБА_5 на менш чим 6 ударів руками по обличчю та тілу.

Внаслідок завдання побоїв ОСОБА_7 завдала малолітньому ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинила при цьому тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_7 пред`явлене їй обвинувачення не визнала та пояснила, що на протязі півроку її дитина страждала від дій ОСОБА_9 . Тому вона неодноразова зверталася до ОСОБА_10 та до тренера секції з боротьби, в якій займається її син та ОСОБА_11 . Зазначила, що події, які сталися на території школи, сталися через події, які були раніше, так ОСОБА_12 зламав її синові телефон та велосипед. Зазначила, що на відео зафіксовано, як ОСОБА_12 і ще інші діти погрожували та замахувалися кулаками на її сина. Дитина їй про це розповідала. Вона телефонувала мамі ОСОБА_12 разів 5, але та не відповідала. Наступного дня вона передзвонила і обвинувачена їй розповіла за ситуацію, яка сталася. Обвинувачена зазначила, що сказала матері потерпілого, що її терпіння вже майже немає і сказала: «Він отримає по обличчю за свої слова». Потім прийшло смс-повідомлення зі словами від ОСОБА_13 , що її син нічого не робив. Потім обвинувачена звернулася до тренера та розповіла йому все, на що тренер призначив бесіду без батьків. О 10:00 її син пішов на пробіжку і о 10:20 він їй зателефонував і сказав, що хлопці перестріли і знову погрожували. Потім вона з сином пішла у школу. Обвинувачена зазначила, що на відео видно як вона з ОСОБА_12 розмовляла, він насміхався, потім правою рукою вона дала два ляпаса, а далі він ще далі настирався і вона дала ще ляпаса. Далі приїхав тренер, але ОСОБА_12 своєї вини не визнав. Тренер звернувся до директора щоб оглянути камери відеоспостереження. Тренер оглядав відео сам. Після перегляду відео тренер був у шоці і сказав хлопцям йти додому і подумати та зібратися ввечері і признатися хто в чому винний і сказав, що ввечері будуть запрошені батьки. Після цього вони вийшли зі школи. Зазначила, що ОСОБА_12 просив у неї вибачення по вайберу. Ввечері відбулася в вайбері між батьками неприємна переписка і тренер відмінив зустріч і сказав розібратися між собою з цією ситуацією.

Потерпілий ОСОБА_5 , допитаний в присутності законного представника ОСОБА_6 та психолога ОСОБА_14 , пояснив, що знає ОСОБА_7 . Вона мама ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Вони також займаються в тій же секції, що й він, проте в іншій групі. Зазначив, що брав телефон у ОСОБА_17 і велосипед, але телефон не кидав. Микита дозволяв брати телефон. ОСОБА_7 розмовляла з ним через те, що начебто він пошкодив телефон та велосипед та за ображання нецензурною лайкою. Але він не ображав ОСОБА_7 та не говорив ненормативну лексику. Її син іноді бував із ним в поганих стосунках. Подія була на подвір`ї Олександрівського ліцею. Їх запросив тренер на 11:00. Ще в школі були ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 . ОСОБА_21 прийшов одразу з мамою. Потерпілий вказав, що він пішов в бібліотеку, потім прийшов і побачив, що ОСОБА_7 тягала ОСОБА_23 за вухо, а потім підбігла до нього і дала ляпаса. Ляпасів було більше ніж два. Спочатку було 3 ляпаса, а потім вона відвела його до огорожі і ще дала 2 чи 3 ляпаса. Йому було боляче та він плакав. Він знав, що є камера у школі. ОСОБА_7 говорила при цьому, що він ображав її сина. Вибачитися він не намагався, тому що це відбувалося швидко. Інші діти це все бачили. Дорослих, окрім ОСОБА_7 , не було. Потім вийшов вчитель фізкультури та спитав: «Що трапилося?». ОСОБА_7 розповіла усе йому. Тренер розмовляв з ними теж, а далі тренер пішов дивитися запис з камери і в цей же день вони дивилися запис з камери разом. Після цього тренер сказав, що думає, що вони все зрозуміли. Після цього він пішов додому. Його мамі подзвонила мама ОСОБА_24 і сказала « ОСОБА_25 дитину б`ють». Мама потім вдома питала чи його били, він сказав, що так і мама сказала, що буде викликати поліцію.

Свідок ОСОБА_26 пояснила, що працює вчителем організатором Олександрівського ліцею. Самої події конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_27 вона не бачила. Того дня вона отримала смс від мами ОСОБА_28 , що того б`ють. Коли вийшла на подвір`я ліцею, то діти сиділи окремо, а ОСОБА_29 окремо, він був червоний від сліз і плакав. ОСОБА_30 теж була присутня. Вона запитала телефоном у його матері чи слід його відправити додому, проте та не наполягала. Зазначила, що через цю подію, а саме через те, що обвинувачена била потерпілого, - наступного дня було засідання в школі через булінг. Їй відомо, що конфлікт стався через те, що ОСОБА_12 сказав щось образливе про ОСОБА_7 її сину.

Свідок ОСОБА_31 пояснила, що про подію дізналася по телефону. На вайбер надійшло повідомлення від тренера про те, що в 11 год. буде розмова з дітьми, а потім батьківські збори. Вона зателефонувала щоб дізнатись причину і тренер повідомив, що це через булінг. Вказала, що коли сталася подія і діти були на подвір`ї ліцею, вона зателефонувала сину і почула звуки наче когось б`ють по обличчю. На запитання що відбувається - син сказав що тьотя ОСОБА_32 б`є Вітю. Вона попросила сина не відключати телефон. Чула чоловічий голос - то був фізрук. А також як Філософ розбороняла дітей та ОСОБА_33 і казала розберетеся з батьками. Свідок вказала, що телефон на запис вона не вмикала, просто слухала.

Неповнолітній свідок ОСОБА_19 , допитаний в присутності законного представника ОСОБА_31 та педагога ОСОБА_34 , пояснив, що на 11 год. їх запросив тренер на розмову щодо булінгу над сином ОСОБА_35 . Вони прийшли раніше та на подвір`ї був він, його брат, ОСОБА_36 та потерпілий. ОСОБА_37 заходив до школи, а коли повернувся і сів біля них, то ОСОБА_38 3 рази вдарила його рукою по обличчю. Вітя плакав, ОСОБА_38 відвела його за огорожу, він повернувся через хвилину і теж плакав.

Неповнолітній свідок ОСОБА_18 , допитаний в присутності законного представника ОСОБА_31 та педагога ОСОБА_34 , пояснив, що коли вони чекали на тренування на подвір`ї школи, то ОСОБА_7 била ОСОБА_6 тричі вдарила по обличчю рукою і той плакав.

На допиті інших свідків, які є дітьми, зазначених в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не наполягали, клопотань про це не заявляли, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) - вони судом не досліджувалися.

На підставі наданих прокурором матеріалів провадження встановлено, що 02.11.23 о 16-31 до Вознесенського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 приблизно о 10-11 год. побила сина заявниці ОСОБА_5 , 2012 р.н. Також є відповідна заява ОСОБА_6 на ім`я начальника поліції від 02.11.2023 року.

На підставі постанови дізнавача від 03.11.23 р. про призначення експертизи отримано висновок КУ «Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи» №286 від 04.11.2023 р., згідно з яким у ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень на тілі та в місцях, на які вказує підекспертний, - не виявлено.

На підставі заяви ОСОБА_39 від 06.11.2023 р. він видав відео з камери відеоспостереження Олександрівського ліцею ім. Т.Г. Шевченка від 02.11.23 р. для долучення до матеріалів провадження.

Вказаний диск було оглянуто в судовому засіданні за правилами, що передбачені ст.359 КПК України та встановлено, що зафіксована на ньому інформація відповідає даним протоколу огляду від 06.11.2023 р. з фототаблицями. Так на відео зафіксовано що об 11-10 жінка з темним волоссям, одягнена в темний костюм, наносить три удари (ляпаси) по обличчю хлопцю в жовтому худі. Потім тягне його вбік.

Диск CD-R 700МВ LH3180 BE08191937 D5 з відеозаписом відео з камери Олександрівського ліцею ім. Т.Г. Шевченка від 02.11.23 р. визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів провадження на підставі постанови дізнавача від 06.11.2023 року.

Оцінюючи в порядку ст.ст.89 та 94 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у судовому засіданні доведено та її дії суд кваліфікує за ч.1 ст.126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Оцінка доказів здійснюється судом за критеріями, визначеними у ч.1 ст.94 КПК, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу зокрема, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При кваліфікації дій ОСОБА_7 суд враховує, що передбачене у ст.126 КК правопорушення не призводить до порушення анатомічної цілості тканин або нормального функціонування тканин чи органів тіла людини. За цією ознакою він відрізняється від тілесного ушкодження. В той же час він повинен обов`язково викликати фізичний біль. Побої, не будучи особливим видом тілесних ушкоджень, характеризуються заподіянням болю шляхом нанесення кількох ударів. Факти нанесення удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю, визначаються судом, а не експертизою.

Так, покази потерпілого, допитаних свідків, зокрема неповнолітніх ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , оглянутий відеозапис із камери спостереження з місця події, не дивлячись на невизнання обвинуваченою своєї вини, підтверджують обставини, зазначені стороною обвинувачення в обвинувальному акті.

При цьому не є визначальними покази обвинуваченої, оскільки інші докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку вказують на те, що вона дійсно завдавала побої малолітньому потерпілому. Щодо кількості нанесених ударів, то хоча свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_23 вказали, що ударів було три і на це вказано в протоколі огляду відеозапису, проте потерпілий ОСОБА_42 вказав, що ударів було більше і вони наносилися тоді, коли обвинувачена відтягнула його за межі огляду відеокамери. Потерпілий вказав, що від ударів йому було боляче.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої судом встановлено не було, відсутня така обставина, як щире каяття, про що вказано в обвинувальному акті стороною обвинувачення, оскільки обвинувачена не визнала свою вину та вибачення у потерпілого не просила. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої є вчинення нею кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Щодо даних про особу обвинуваченої, то суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судима; за місцем проживання характеризується добре як селищним головою, так і класоводом та тренером її дітей; приймає активну участь в громадському житті, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога; офіційно працює, має родину та міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також те, що вчинене обвинуваченою правопорушення є проступком, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої відповідальність обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових правопорушень можливе у разі призначення їй покарання в межах санкції ч.1 ст.126 КК України у вигляді штрафу, як про те й просили прокурор, потерпілий і його законний представник в судових дебатах.

Цивільний позов, судові витрати відсутні. Матеріальну шкоду не спричинено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною за пред`явленим їй обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до п.2-1 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються: 2-1) особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Речові докази, а саме диск CD-R 700МВ LH3180 BE08191937 D5 з відеозаписом відео з камери Олександрівського ліцею ім. Т.Г. Шевченка від 02.11.23 р. залишити в матеріалах судового провадження.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1