УХВАЛА

Про відмову у накладенні арешту на майно

11.10.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про накладення арешту, подане слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003021 від 02.10.2023 року, -

в с т а н о в и в :

І. Суть клопотання

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, яке надійшло до суду 05.10.2023 року, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон марки "Samsung A32" з сім-картою мобільного оператора НОМЕР_1 .

В клопотанні слідчий вказує, що 02.10.2023 р. невідома особа з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю з хуліганських спонукань, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 із застосуванням заздалегіть заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, чим спричинила потерпілій закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, перелом спинки носа, підборіддя.

За даним фактом 02.10.2023 р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №0003021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

03.10.2023 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку в нього було виявлено та вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт.

Постановою слідчого від 04.10.2023 р. вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0003021.

Обґрунтовуючи клопотання, як на мету та підстави накладення арешту, слідчий посилається на те, що мобільний телефон є речовим доказом у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу.

ІІ Процедура та позиції сторін

В судове засідання слідчий не з`явився, в клопотанні просить розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому.

Неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, з огляду на приписи ч. 1 ст. 172 КПК України.

ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За правилами ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0003021 від 02.10.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно матеріалів клопотання 03.10.2023 року за місцем проживання ОСОБА_6 проводився обшук, в подальшому він був затриманий за підозрою у вчиненні даного кримінального правопорушення, що підтверджується змістом протоколу затримання від 03.10.2023 року.

На підставі ч. 3 ст. 208 КПК України під час проведення особистого обшуку в нього був виявлений та вилучений мобільний телефон, на який слідчий просить накласти арешт.

Постановою слідчого від 04.10.2023 р. вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0003021.

Відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.10.2023 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 , який був проведений як невідкладний випадок 03.10.2023 року, відмовлено.В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 пояснив, що після проведення додаткових слідчий дій було встановлено, що до вчинення злочину причетна інша особа, а не ОСОБА_6 , що підтверджується показами потерпілої та даними протоколів про впізнання ОСОБА_5 особи, яка причетна до кримінального правопорушення. ОСОБА_6 був звільнений з-під варти, оскільки не була підтверджена його причетність до вчинення даного кримінального правопорушення (а.с. 10-11)

Дослідивши клопотання і додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що під час вирішення питання про арешт майна слідчим суддею встановлено, що в ході досудового розслідування за наслідками проведення слідчих дій не підтверджена причетність ОСОБА_6 до вчинення даного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту на майно, яке було вилучене в нього, оскільки не підтверджено, що зазначене майно може бути використано як доказ в кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про арешт.

Керуючись ст. ст. 233, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0003021 від 02.10.2023 року - відмовити.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її складення.

Слідчий суддя ОСОБА_1