Справа № 944/7607/23
Провадження №1-кп/944/747/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000215 від 17.07.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Новотроїцьк Оренбурзької області рф, громадянки України, одруженої, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонерки, особи з інвалідністю 1 групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою:АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 , будучи зареєстрованою у соціально-орієнтованій мережі «Однокласники» та маючи доступ до особистого облікового запису з назвою « ОСОБА_5 », електронна адреса сторінки ІНФОРМАЦІЯ_7, діючи умисно, з ідеологічних мотивів, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою смартфона марки «Xiaomi Redmi 9C», ІМЕІ: НОМЕР_1 , здійснила поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація представників збройних формувань російської федерації.

Зокрема 06.06.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_5 поширила за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 публікацію « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від ІНФОРМАЦІЯ_4 з відеороликом, на якому чоловік на фоні прапора російської федерації з латинською буквою «Z» у формі георгіївської стрічки виконує пісню «А мы ведем разведку боем» наступного змісту: А мы ведем разведку боем. ОСОБА_8, ОСОБА_9 и ОСОБА_10. Ви отходите, я прикрою. Не бойся, мы с тобою, брат. Вы отходите, я прикрою. Не бойся., мы с тобою, брат.. У нас здесь братство боевое. Врагам своим вселяем страх. Не смотрят на национальность. ОСОБА_11, татарин и бурят. У нас у Всех русская ментальносте. Ми для врага русский солдат и как когда-то в сорок пятом, ми за ценой не постоим, простие русские солдати спасают от фашизма мир. А на земле дождем умытой, где-то там на небесах укроет нас своей защитой и твой Христос и мой Аллах».

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.436-2КК України, тобто умисні дії, що виразились у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, схвалення, підтримка та заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб які її здійснюють.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із використанням облікового запису « ОСОБА_5 » соціально-орієнтованої мережі «Однокласники», за допомогою смартфона марки «Xiaomi Redmi 9C», ІМЕІ: НОМЕР_1 , повторно поширила матеріали, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Зокрема 09.06.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_5 поширила за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 публікацію групи « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 09.06.2023 з фотознімком керівника ПВК «Вагнер» ОСОБА_7 та текстом: «ОСОБА_7 сделал срочное обращение к народу России «Сегодня мне стало известно что в ближайшее время будет замена управляющего СВО, по причине что нет никаких серьезних прорывов на фронте и происходят постянние проблеми с снабжением наших солдат, я всерьез обдумываю выдвинуть свою кондедатуру в командиры СВО и в кратчайшие сроки привести нашу страну к победе! Если народ поддержит мою инециативу и виберут меня как командира спец.операции на Украине, я даю слово офицера, взять Киев за 12 дней»-сказал ОСОБА_7».

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.436-2 КК України, тобто поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, вчинено повторно.

До суду обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_5 повністю визнає вчинення інкриміновані їй кримінальні правопорушення за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією її дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання:

- за ч. 2 ст. 436-2 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

- за ч.3 ст. 436-2 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та із застосуванням ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання із встановленням іспитового строку та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що розуміє зміст наданих їй законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди. Наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 29.11.2023.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 29.11.2023.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 є нетяжким та тяжким злочинами.

Свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях обвинувачена визнала беззастережно.

У даному кримінальному провадженні потерпіла особа участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкціям ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 29.11.2023 між виконувачем обов`язків прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , слід затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує те, що остання вчинила нетяжкі злочини, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером та особою з інвалідністю 1 групи, раніше не судима, вважає достатнім і доцільним для виправлення та перевиховання призначити їй покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за нею та постійного контролю за її поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Мобільний телефон, як речовий доказ належить конфіскувати в порядку ст.96-1, 96-2 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 474, 475, ч.15 ст.615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №00000215, укладену 29.11.2023 між виконувачем обов`язків прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, призначивши їй покарання:

- за ч. 2 ст. 436-2 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі без конфіскації майна.

- за ч.3 ст. 436-2 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роківбез конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши їй іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.09.2023 року.

Речові докази у кримінальному провадженні: сім-картку № НОМЕР_2 , зарядний пристрій, планшетний компютер Samsung Galaxy Tab A (2016) SM-Т 280, s/n R 25V302RS9H 8 Gb повернути ОСОБА_5 .

На підставі ст.96-1, 96-2 КК України речовий доказ: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C», ІМЕІ: НОМЕР_1 в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність Держави.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія повного тексту вироку, вручити обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст.615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХвід 27.07.2022).

Суддя ОСОБА_1