Провадження № 1-кс/161/6501/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 18 грудня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначено, що 15 грудня 2023 року близько 23 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на сходинковій клітці між третім та четвертим поверхом під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, в ході конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю останньому, усвідомлюючи їх значення і суспільно-небезпечний характер власних дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, утримуючи в правій руці кухонний ніж, наніс ним один удар в стегнову ділянку лівої ноги ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани середньої третини лівого стегна з повним пересіченням лівої стегнової вени та неповним пересіченням 2/3 лівої поверхневої стегнової артерії, масивної кровотечі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя у момент їх заподіяння.

16.12.2023 року гр. ОСОБА_6 у присутності захисника, повідомлено про підозру у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 ; консультаційним висновком спеціаліста від 16.12.2023; іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами які, як в сукупності так і окремо, підтверджують вину ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, задля уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків чи потерпілого та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину вчиненого проти життя та здоров`я особи, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може переховуватись від слідства та суду задля уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджується його діями відразу після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та залишення місця вчинення злочину.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що перебуваючи на свободі підозрюваний матимете можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого у провадженні, схиляючи їх давати неправдиві показання чи відмовитись їх надавати органу досудового розслідування та суду шляхом вмовляння чи підкупу, оскільки одними із вагомих доказів його причетності є показання останніх.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що ОСОБА_6 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину вчиненого проти життя та здоров`я особи, а тому може продовжувати і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення аналогічного характеру, оскільки дане кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив на ґрунті довготривалих неприязних відносин в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків, а також те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий умисний злочин проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, тому є достатні підстави вважати, що лише застосування до нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 не може запобігти вищевказаним ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він підозрюється у вчинені тяжкого умисного злочину проти життя і здоров`я особи, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований, у зв`язку із тим, що у разі його застосування підозрюваний не буде гарантовано обмеженим у здійсненні незаконного впливу на свідків та потерпілого. Запобіжний захід у вигляді застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не може бути застосовано відносно підозрюваного, оскільки даний злочин було вчинено із застосуванням насильства до потерпілого, що призвело до спричинення тяжкого тілесного ушкодження.

З огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також враховуючи наявність вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, виникла необхідність у застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд заслухав сторін кримінального провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Луцьким РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування №0003830 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 грудня 2023 року близько 23 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на сходинковій клітці між третім та четвертим поверхом під`їзду №1, будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, в ході конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_7 , керуючись метою заподіяння шкоди здоров`ю останньому, усвідомлюючи їх значення і суспільно-небезпечний характер власних дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, утримуючи в правій руці кухонний ніж, наніс ним один удар в стегнову ділянку лівої ноги ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани середньої третини лівого стегна з повним пересіченням лівої стегнової вени та неповним пересіченням 2/3 лівої поверхневої стегнової артерії, масивної кровотечі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя у момент їх заподіяння.

16.12.2023 року ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

16.12.2023 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Суд враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судимий. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань, тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування (повідомлення про підозру було вручено 16.12.2023 року, відповідно до ст ч. 3 ст. 219 КПК з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, зокрема: протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину), заборонивши останній залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою; не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст 176-179, 181, 184,193,194 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто з 18.12.2023 року до 16.02.2024 року включно, окрім часу оголошення на території міста Луцька повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою;

2)не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до вимог ч.3 п.1 ст.202 КПК України, негайно доставити до місця проживання - АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_1 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить по 16.02.2024 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20 грудня 2023 року о 09-15 годині.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1