У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2023 Справа №607/20425/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження №0001046 від 04.05.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Алчевськ Луганської області, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001046 від 04.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190. ч.3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на отримання прибутку від продажу транспортних засобів, які перетинали Державний кордон України в якості гуманітарної допомоги.

Так, в середині грудня 2022 року, більш точна дата та час під час досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_9 , реалізуючи спільний злочинний намір, звернувся з усною пропозицією до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 з пропозицією передати вказаній військовій частині гуманітарну допомогу у виді транспортного засобу марки HYUNDAI модель SANTA Fe 2002 року випуску VIN код НОМЕР_2 для виконання бойових завдань Збройними Силами України.

На вказану пропозицію ОСОБА_10 погодився та надав ОСОБА_9 клопотання за підписом керівництва військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 про те, що зазначена військова частина підтверджує, що вказаний транспортний засіб, який перетинає Державний кордон України призначений для виконання бойових завдань Збройними Силами України та просить сприяти у перетині Державного кордону. Також в клопотанні зазначено, основні технічні дані транспортного засобу та особу водія, яким виступав ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаним клопотанням військова частина НОМЕР_1 , як отримувач гуманітарної допомоги, надала письмову згоду на її одержання.

Таким чином, з часу отримання ОСОБА_9 зазначеного клопотання між ним та військовою частиною НОМЕР_1 виникли відносини з приводу отримання, надання та оформлення гуманітарної допомоги, які регулюються Закон України «Про гуманітарну допомогу», де ОСОБА_9 виступав донором, а військова частина НОМЕР_1 - отримувачем гуманітарної допомоги.

Вказане клопотання ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 , який за домовленістю повинен був перевезти згаданий автомобіль через Державний кордон України. Разом з тим, ОСОБА_11 не було відомо про протиправні наміри ОСОБА_9 щодо подальшого продажу транспортного засобу, який він повинен був перевезти через Державний кордон України в якості гуманітарної допомоги.

Надалі, 09.12.2022 при перетині пункту пропуску Шегині-Медика, що знаходиться в зоні діяльності Львівської митниці ДМС України, ОСОБА_11 використовуючи клопотання військової частини НОМЕР_1 , яке надав працівникам митної служби, в декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою зазначив транспортний засіб марки HYUNDAI модель SANTA Fe 2002 року випуску VIN код НОМЕР_2 , як гуманітарну допомогу для військової частини НОМЕР_1 , а також себе як особу, що здійснює декларування та є водієм вказаного транспортного засобу.

Заповнивши та надавши вказану декларацію працівникам митної служби ОСОБА_11 підтвердив те, що транспортний засіб марки HYUNDAI модель SANTA Fe 2002 року випуску VIN код НОМЕР_2 , визнається гуманітарною допомогою за декларативним принципом і в подальшому повинен бути доставлений отримувачу гуманітарної допомоги, а саме військовій частині НОМЕР_1 .

Надалі, ОСОБА_11 , у невстановлений під час досудового розслідування час, вказаний транспортний засіб передав ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , спрямованою на отримання прибутку від продажу транспортних засобів, які перетинали Державний кордон України в якості гуманітарної допомоги.

Отриманий від ОСОБА_11 транспортний засіб марки HYUNDAI модель SANTA Fe 2002 року випуску VIN код НОМЕР_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 військовій частині НОМЕР_1 не передали, а у невстановлений досудовим розслідуванням час, переслідуючи корисливий мотив та реалізовуючи єдиний із ОСОБА_9 злочинний умисел спрямований на власне збагачення шляхом отримання прибутку від продажу гуманітарної допомоги, продали його ОСОБА_13 за ціною 150000 грн.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу спрямованого на отримання прибутку від продажу транспортних засобів, які перетинали Державний кордон України в якості гуманітарної допомоги ОСОБА_8 , ОСОБА_5 . ОСОБА_9 також продали: автомобіль марки HYUNDAI модель SANTA Fe 2004 року випуску VIN код НОМЕР_4 ОСОБА_14 , за ціною 3350 доларів США; автомобіль марки OPEL модель FRONTERA 2003 року випуску VIN код НОМЕР_5 ОСОБА_15 , за ціною 3800 доларів США; автомобіль марки OPEL модель FRONTERA 1999 року випуску VIN код НОМЕР_6 ОСОБА_16 , за ціною 4000 доларів США; автомобіль марки FORD модель RANGER 2000 року випуску VIN код НОМЕР_7 ОСОБА_17 за ціною 5000 доларів США; автомобіль марки LAND ROVER модель FREELANDER VIN код НОМЕР_8 ОСОБА_17 , за ціною 3300 доларів США.

Отже, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в період дії воєнного стану, з метою отримання прибутку, здійснили продаж предметів гуманітарної допомоги на загальну суму 861201,17 грн., що у відповідності до Примітки 2 ст.201-2 КК України є значним розміром.

20.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному проваджені, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб із визначенням застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали з мотивів, у ньому наведених, та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказали, що підозра не обґрунтована та ризики, наведені прокурором, не доведені. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що також забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання слідчого та відмови у задоволенні клопотання захисника, виходячи з таких міркувань.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001046 від 04.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 201-2 КК України.

20.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України. Дані обставини підтверджені: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 12.05.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 15.06.2023; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.06.2023, 20.06.2023, 28.07.2023, 31.08.2023, 19.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 20.06.2023; актом прийому-передачі транспортного засобу; протоколами допиту свідка ОСОБА_19 від 19.10.2023, 20.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 28.07.2023; протоколом огляду від 28.07.2023; протоколом допиту свідка (анкетні дані змінено) ОСОБА_17 від 13.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 31.08.2023; проміжним протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 19.10.2023; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.09.2023, 10.10.2023; інформацією про ввезення в Україну транспортних засобів як гуманітарної допомоги; протоколами огляду місця події від 19.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 16.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 16.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 16.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 16.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 20.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 19.10.2023.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому, суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будьяку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вказані обставини, дають слідчому судді підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що останній одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, не судимий.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає його особі, та тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого йому ставиться у вину, вказаним запобіжним заходом буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_26 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що на цій стадії кримінального провадження застосування до підозрюваного ОСОБА_5 менш суворих запобіжних заходів, не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України та забезпечити належне виконання ним покладених обов`язків.

Будьяких обставин, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою не наведено, зокрема відсутні медичні висновки, які б засвідчували неможливість тримання підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України обставини в їх сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Згідно матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_5 затримано 19.10.2023 о 14 год. 10 хв., в порядку ст. 208 КПК України, відтак саме з цього часу слід обраховувати строк тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальний стан підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що застава 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, дисциплінує підозрюваного та забезпечить його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатись за межі населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 16.12.2023.

Одночасно, для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_5 у справі №607/20425/23 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2023.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатись за межі населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 23 год. 59 хв. 16.12.2023.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 26.10.2023 о 11.30 год.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1