Справа 759/9650/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1176/2024 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, працюючого транспортувальником в ПрАТ «Венс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Крім того, даним вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 22.04.2023 близько 18 години 30 хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на подвір`ї буд. АДРЕСА_2 , підійшов до компанії раніше незнайомих йому чоловіків, серед яких був і ОСОБА_7 , які відпочивали в альтанці біля зазначеного будинку. Між ОСОБА_10 та вищевказаною компанією розпочалась розмова, в ході якої останнього запросили приєднатися до їх компанії. Під час спілкування та розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_10 почав поводити себе грубо і цим став заважати компанії ОСОБА_7 відпочивати, у зв`язку з чим його попросили їх покинути. Однак ОСОБА_10 не відреагував на це прохання і наполегливо продовжував знаходитись в альтанці, у зв`язку з чим ОСОБА_7 взяв його під руку і почав відводити від альтанки, пояснюючи що йому таки треба вже уходити. В результаті того, що ОСОБА_10 продовжував наполягати на своїй присутності в альтанці, а всі чоловіки з компанії ОСОБА_7 були проти цього, між останніми почався словесний конфлікт, який переріс в штовханину, під час якої ОСОБА_7 намагався ОСОБА_10 відвести від альтанки, а ОСОБА_10 в свою чергу намагався до неї повернутися. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 перемістились на асфальтовану частину дороги, що розташована на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_10 на фоні виниклих особистих неприязних стосунків до ОСОБА_7 , який продовжував його не пускати в напрямку альтанки, виник умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень останньому. Так, безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, 22.04.2023 року приблизно о 18 годині 55 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи перебувати на асфальтованій частині дороги поблизу буд. № 12 по вул. Чорнобильській в м. Києві, в ході зазначеної штовханини з ОСОБА_7 дістав наявний при ньому розкладний ніж, розклав його та, знаходячись поруч з останнім обличчям до нього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, розуміючи, що вищевказаний ніж за своїми характеристиками функціонально здатний нанести тяжкі тілесні ушкодження, утримуючи його в своїй правій руці, наніс один удар в область живота ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани на лівій переднє-бічній поверхні черевної стінки доверху від крила здухвинної кістки розмірами 5х3см з пролабуванням в неї пасма великого чепця та раньовим каналом, що відходить від неї, в напрямку зліва-направо, зверху-вниз, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина та ушкоджується пасмо великого чепця; крововилив у черевну порожнину - проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя). Відразу після чого ОСОБА_10 , пішов в протилежному напрямку від альтанки, не надавши будь-якої допомоги потерпілому.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_10 змінити в бік пом`якшення, застосувати ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням йому іспитового строку в межах, визначених ч.4 ст. 75 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку проігноровано провокативну поведінку та дії самого потерпілого, які призвели до вчинення злочину обвинуваченим. Окрім того, потерпілий пояснив, що він пробачив обвинуваченого, просив застосувати покарання, не пов`язане з позбавленням волі та не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, чому судом не було надано оцінки та не враховано при призначенні покарання обвинуваченому. Отже, захисник вважає, що у даному конкретному випадку, віктимна поведінка потерпілого є такою обставиною, яка може бути визнана судом обставиною, що пом`якшує покарання.

Також захисник зазначає, що оскаржуваним вироком фактично у якості обставини, що обтяжує покарання, зазначено про попереднє засудження ОСОБА_10 за вчинення умисного вбивства, при цьому попередній злочин вчинено ОСОБА_10 18.07.2006 року, тобто 17 років тому та звільнено його з місць позбавлення волі більше 8 років тому у зв`язку з повним відбуттям покарання.

Таким чином, захисник вважає, що беручи до уваги другорядну роль кари як мети покарання, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а також дані про особу ОСОБА_10 у своїй сукупності, звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням в умовах передбаченого законом контролю за його поведінкою буде вважатися співрозмірним характеру вчиненого діяння та його особі.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_10 покарання, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Зокрема, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, поєднаних із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, що вказує на його підвищений рівень суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений (зі слів), має малолітнього сина, освіта середня спеціальна, працює транспортувальником в ПрАТ «Венс», за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, пільг не має, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому, обставино, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної межі санкції ч.1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

На переконання колегії суддів, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає, оскільки досліджені судом в сукупності обставини свідчать про неможливість його виправлення без реального відбуття покарання.

При цьому, зазначені в апеляційній скарзі захисника підстави не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у даному конкретному випадку поведінка потерпілого є обставиною, яка пом`якшує покарання, не можуть бути взяті до уваги колегії суддів.

Зокрема, судом першої інстанції було встановлено, що потерпілий тривалий час просив обвинуваченого залишити їх компанію та намагався відвести останнього, але результату це не дало, ОСОБА_10 наполегливо втручався у їх спілкування і заважав, думка інших на нього не впливала. Під час чергової спроби потерпілого відвести ОСОБА_10 від альтанки останній не пішов, а наніс потерпілому поранення ножем, який приніс з собою, в область живота, чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Після спричинення ОСОБА_7 колото-різаного поранення обвинувачений не вжив жодних заходів для надання потерпілому допомоги і просто залишив місце вчинення злочину.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що оскаржуваним вироком фактично у якості обставини, що обтяжує покарання, зазначено про попереднє ув`язнення ОСОБА_10 за вчинення умисного вбивства є безпідставними, оскільки вказану обставину суд не визнав, як таку, що обтяжує покарання, а зазначив, що вказаний злочин ОСОБА_10 було вчинено у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, що на думку суду свідчить про його стійку антисоціальну поведінку та небезпеку перебування обвинуваченого не в умовах тримання під вартою.

Отже, переконливих доводів, які б спростовували висновок суду першої інстанції щодо призначеного обвинуваченому покарання та свідчили б про наявність підстав для застосування до нього положень ст. 75 КК України в апеляційній скарзі не наведено та за матеріалами кримінального провадження не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя