Провадження № 1-кп/638/1081/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002471 від 26.10.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будьків, Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який перебуває на посаді радіотелефониста 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 15.02.2023 року наказом № 41 командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду радіотелефоніста 1 стрілецького взводу, 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 .

Таким чином, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем військової служби за мобілізацією.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Так, солдат ОСОБА_4 16.09.2023 року у ранковий час доби (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), перебуваючи у тимчасовому місці дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 , у порушення ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану самовільно залишив місце служби у АДРЕСА_2 та у період часу з 16.09.2023 року по 30.10.2023 року перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.

30.10.2023 року ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявив про себе та вчинений ним злочин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав в повному обсязі, детально виклав про обставини скоєння ним зазначених правопорушень.

За обставин, що ОСОБА_4 визнав свою провину в повному обсязі, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною.

Його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишенні місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Судом досліджені дані, які характеризують особу обвинуваченого і при цьому встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не є особою з інвалідністю, утриманців не має.

Вирішуючи питання про визначення покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки скоєних правопорушень, скоєння тяжкого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який за місцем несення служби характеризується посередньо, обставину, яка пом`якшує його покарання.

Обставиною, відповідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч.5 ст. 407 КК України.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства.

По кримінальному провадженню судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний заход відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Харківському слідчому ізолятору (СІЗО) № 27.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання з 07 листопада 2023 року.

На вирок може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.

Головуючий: суддя