Єдиний унікальний номер 205/7247/23
1-кп/205/930/23
У Х В А Л А

27 грудня 2023 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000216 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ризики, які послужили підставою для обрання їй саме такого запобіжного заходу під час досудового розслідування не змінилися, окрім того, перебуваючи на свободі, остання може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження його підзахисній запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати відносно неї запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала думку свого захисника, просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченої, її захисника, приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована, удова, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судима, вчинила дане кримінальне правопорушення протягом визначеного іспитового строку, документи в підтвердження позитивної репутації обвинуваченої останньою не надано.

Згідно медичної документації обвинувачена ОСОБА_3 перебуває під диспансерним наглядом лікаря-інфекціоніста, діагноз «ВІЛ-інфекція IV кл.ст. легеневий туберкульоз», «хронічний гепатит В з виходом у цироз», на даний час стан здоров`я ОСОБА_3 стабільний, відповідає наявній патології, остання продовжує отримувати антиретровірусну, соматично-патологічну терапію, знаходиться під постійним наглядом працівників АПВ ДБЛ № 4.

Постановляючи дане рішення, суд погоджується з доводами прокурора в частині наявності ризиків, прямо передбачених ст.177 КПК України, зокрема, щодо ризику ухилення обвинуваченої від суду шляхом переховування, так як ОСОБА_3 , побоюючись тяжкості покарання за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, дійсно зможе перешкоджати розгляду даного кримінального правопорушення шляхом ухилення від суду і переховування.

При цьому, суд відповідно до ст. 178 КПК України також враховує тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, які б стримували її, суд також враховує ризик продовження скоєння кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачена не має жодного джерела доходу для існування, незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів.

Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 23 лютого 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1