Справа № 487/7166/23
Провадження № 1-кс/487/5283/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 21.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України про арешт майна

встановив:

25.12.2023 слідчий Другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000033 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 із забороною відчуження, користування та розпорядження ним, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме арешт на нерухоме майно 1/2 частку власності двох кімнатної квартири, загальною площею 51.45 (кв.м), житловою площею 29.26 (кв.м), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України просив розглянути клопотання без виклику у судове засідання представників власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Вимоги клопотання обґрунтовано тим, що санкція статей, за якими підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання, у тому числі, у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України на майно підозрюваного необхідно накласти арешт.

Слідчий до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 від 21.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника незаконно створеного окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території м. Херсона правоохоронного органу так званого Управління служби виконання покарань по Херсонській області 31.05.2022 № 13 на посаду начальника загону відділу по виховній роботі із засудженими установи ВК «Північна виправна колонія (№ 90)» Управління служби виконання покарань по Херсонській області призначено громадянина України ОСОБА_5 . Як вбачається з наказу, підставою для призначення слугувала заява ОСОБА_5 про прийняття на службу.

Тобто ОСОБА_5 , будучи обізнаним про введення воєнного стану в Україні, розуміючи факт наявності збройного конфлікту на території країни та ведення РФ агресивної війни проти України, захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області, зокрема, обласного центру м. Херсона, з розташованими на ній державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та іншими об`єктами, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, з метою утворення, функціонування та утримання на території Херсонської області та, зокрема, м. Херсона, окупаційною адміністрацією РФ системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, задля становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсона, у квітні-травні 2022 року (більш точні дата, час та місце у ході досудового розслідування не встановлені), з метою переслідування своїх особистих інтересів у виді отримання владних повноважень у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Херсона, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа представників окупаційної адміністрації РФ у м. Херсоні та відповідно до наказу начальника Управління служби виконання покарань по Херсонській області ОСОБА_6 від 31.05.2022 № 13, виданого на підставі заяви ОСОБА_5 про прийняття на службу, добровільно зайняв посаду начальника загону відділу по виховній роботі із засудженими так званої установи ВК «Північна виправна колонія (№ 90)» Управління служби виконання покарань по Херсонській області, яка фактично є державною установою «Північна виправна колонія (№ 90)» Міністерства юстиції України, створеною та діючою відповідно до національного законодавства України.

Обійнявши керівну посаду, ОСОБА_5 у межах своїх повноважень проводив із засудженими психологічну та виховну роботу, направлену на їх виправлення, організовував надання допомоги у соціальній адаптації та вирішував питання соціальної реабілітації засуджених, приймав рішення щодо клопотання про заохочення та покарання останніх перед керівництвом Управління, вів облік заохочень та стягнень, застосованих відносно засуджених, організовував вивід засуджених на територію дільниці спеціальної реабілітації, здійснював інші повноваження відповідно до виданих незаконною окупаційною владою нормативно-правових актів.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у 2015 році розпочав службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та з того часу займав різні посади у Північній виправній колонії.

В останнє наказом начальника державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» Міністерства юстиції України від 01.08.2017 № 38/ОС ОСОБА_5 з 01.08.2017 був призначений на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» у званні лейтенанта внутрішньої служби (пізніше отримав звання капітана внутрішньої служби), на якій перебував станом на 24.02.2022 та до моменту його звільнення 26.12.2022 на підставі наказу виконувача обов`язків начальника державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» Міністерства юстиції України № 47/ОС-22.

Тобто ОСОБА_5 , будучи громадянином України, займаючи посаду начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» у званні капітана внутрішньої служби, яке відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально виконавчу службу України» встановлюється особам середнього начальницького складу, склавши присягу на вірність Українському народові та, серед іншого, зобов`язавшись неухильно додержуватись Конституції та законів України відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально виконавчу службу України», будучи діючим атестованим працівником установи виконання покарань, підпорядкованої Міністерству юстиції України, та яка є правоохоронним органом згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», своїми злочинними діями, які виразились у добровільному, за власним бажанням, зайнятті посади начальника загону відділу по виховній роботі із засудженими установи ВК «Північна виправна колонія (№ 90)» Управління служби виконання покарань по Херсонській області, переслідуючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсона, у квітні-травні 2022 року (більш точні дата, час та місце у ході досудового розслідування не встановлені), перейшов на бік ворога та зрадив таким чином наданій на вірність державі та народові України присязі.

Перейшовши на бік окупаційної влади РФ, ОСОБА_5 , у порушення вимог Конституції та законів України, під час дії воєнного стану та збройного конфлікту, сприяв становленню та функціонуванню правоохоронної гілки окупаційної влади РФ на території м. Херсона та Херсонської області, чим спричинив шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

29.08.2023 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану;

- ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Санкція вказаних статей передбачає покарання, у тому числі, у вигляді конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У частині 5 ст. 170 КПК України вказано, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так слідчим доведено, що вказане у клопотанні майно належить підозрюваному, існує необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , із забороною відчуження, користування та розпорядження ним, а саме на частину двох кімнатної квартири, загальною площею 51.45 (кв.м), житловою площею 29.26 (кв.м), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Другого СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1