Нгмер провадження 1-кс/754/295/24
Справа № 754/1161/24
У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні №00000004 від 02.01.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької обл., громадянина України, працює неофіційно (зі слів), місце реєстрації офіційно не встановлено на час розгляду клопотання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 21.09.2022 Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 3 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 20.10.2023 звільнений умовно - достроково на невідбутий термін покарання 11 місяців 11 днів,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_3 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 24.01.2024 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні №00000004 від 02.01.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання подане слідчим в рамках кримінального провадження №00000004 від 02.01.2024, де досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 01.01.2024, приблизно о 18:20 год., знаходячись у приміщенні державної пожежно-рятувальної частини №19, що по вул. Кубанської України, 4-А в м. Києві, побачив в кімнаті для переодягання сумку, яка висіла на дверцях шафи, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05:30 год. 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2022 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023 та від 06.11.2023 №734/2023 строком на 90 діб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії є таємними для оточуючих, дістав із сумки, яка належить ОСОБА_7 , його гаманець чорного кольору, вартістю 262,50 грн., в якому знаходились грошові кошти, в сумі 500,00 грн. та банківські картки банку «ПриватБанк», які поклав в кишеню своєї куртку, в яку був одягнений та вийшов з державної пожежно-рятувальної частини №19, що по вул. Кубанської України, 4-А в м. Києві та направився в магазин «Біле і сухе», що розташований за адресою: вул. Мілютенко, 7 в м. Києві, де розрахувався за товар за допомогою банківських карток «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 на суму 704,30 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 , завдав потерпілому ОСОБА_7 , матеріальних збитків на загальну суму 1 466,80 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , 17.01.2024, приблизно о 12:05 год., знаходячись у приміщенні хостелу, що по АДРЕСА_2, побачив, що двері кімнаті №302 відчинені, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникнення у житло в умовах воєнного стану, який введено з 05:30 год. 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №7:57/2022, від 06.02.2022 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023 та від 06.11.2023 №734/2023 строком на 90 діб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникнення у житло в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу проник до кімнати №302, звідки таємно, повторно викрав шкіряний гаманець темно зеленого кольору, належний ОСОБА_8 , вартістю 323,00 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 1 700,00 грн., який поклав до кишені куртки, в яку був одягнений та вийшов з приміщення вказаної кімнати.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 , матеріальних збитків на загальну суму 2 023,00 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , 22.01.2024, приблизно об 11:35 год., знаходячись у приміщенні КНП «КМК ЛШМД», що по вул. Братиславській, 3 в м. Києві, побачивши зачинений кабінет в приймальному відділенні, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникнення у інше приміщення в умовах воєнного стану, який введено з 05:30 год.. 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2022 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023 та від 06.11.2023 №734/2023 строком на 90 діб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникнення у інше приміщення в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії є таємними для оточуючих, невстановленим досудовим розслідуванням способом, пошкодив замок дверей та проник до кімнати відпочинку лікарів в прийомному відділенні КНП «КМК ЛШМД», звідки викрав мобільний телефон, марки «Xiaomi» «Redmi А-1», вартістю 5 000,00 грн., з сім карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , без залишку коштів на рахунку, який належить ОСОБА_9 та поклав його до кишені штанів, в які був одягнений, після чого вийшов з приміщення вказаної кімнати.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 , матеріальних збитків на загальну суму 5 000,00 грн.

22.01.2022 о 14:20 год. (фактичний час затримання: 22.01.2024 о 12:41 год.), ОСОБА_5 , затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України.

23.01.2024, слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникнення у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

24.01.2024, слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникнення у житло, інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В підтвердження обґрунтованості підозри слідчий вказує на зібрані, під час досудового розслідування кримінального провадження, докази, а саме:

- протокол затримання ОСОБА_5 , впорядку ст. 208 КПК України;

- протокол огляду від 22.01.2024, за адресою: вул. Братиславська, 3 в м. Києві, в приміщенні КНП КМК ЛШМД;

- протокол огляду від 17.01.2024, за адресою: АДРЕСА_2 , В приміщенні хостелу;

- протоколи допитів потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ;

- проколи допитів свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ;

- протоколи впізнання за фотознімками за участі свідків та потерпілих;

- протоколи перегляду відеозаписів з камер відеоспостереження;

- інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому підозрюваний ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

В обґрунтування клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу слідчий посилається на ст.ст. 177, 183, 184 КПК України, та безпосередньо, на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3, 5 КПК України.

Так, підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого діяння, розуміючи невідворотність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України).

Також, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 , шляхом залякування та/або підкупу, може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні (ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України).

Крім того, враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працює, тобто не має будь-якого джерела доходу, та з метою здобуття засобів для існування та особистого збагачення, може вчинити інше кримінальне правопорушення (ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України).

Прокурор та слідчий, кожен окремо, в судовому засіданні, підтримав клопотання обґрунтувавши його, зазначивши, що більш м`який запобіжний захід не буде дієвим заходом забезпечення кримінального провадження. Просили клопотання задовольнити за викладених в ньому підстав.

Захисник та підозрюваний, кожен окремо, заперечили проти застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину (санкція ст. 185 ч. 4 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років) може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_5 на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показань.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він не має постійного місця роботи, тобто відсутнє постійне джерело доходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваного, який, раніше неодноразово судимий, 20.10.2023, звільнений умовно достроково на не відбутий термін покарання 11 місяців 11 днів, офіційно не працює, стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його утриманню в місцях попереднього ув`язнення.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким злочином, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на його виключний характер, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до ст. 183 КПК України, визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-179,183,184,193,194,196,309,376КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 4 КК України, в кримінальному провадженні №00000004 від 02.01.2024, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 12:41 годин 21 березня 2024 року.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 12:41 годин 22 січня 2024 року.

Визначити розмір застави - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві, , МФО: 820172, банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, р/о UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілими в даному кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

- не залишати межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 21 березня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 24.01.2024 о 17:45год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1