Справа № 529/2/23
Провадження № 1-кп/529/107/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001274 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки смт Шевченкове Шевченківського району Харківської області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, пенсіонерки, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

24 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Збройна агресія Російської Федерації продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

Протягом усього періоду тимчасової окупації Куп`янського району Харківської області, а саме з 27 лютого 2022 року по 07 вересня 2022 року, обвинувачена ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, що полягав у систематичних висловлюваннях серед місцевих мешканців смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області щодо правомірних дій з боку військової агресії Російської Федерації проти України та дій незаконно створеної адміністрації окупаційної влади в особі ОСОБА_6 та інших працівників, а також, що такої держави як Україна вже не існує та більше не буде, вважаючи, що при військовому захопленні та посяганні країною-агресора Російської Федерації на територію України нормалізується життя українців.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на підтримку збройної агресії Російської Федерації проти цілісності території України, обвинувачена ОСОБА_4 закликала населення смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області до зміни громадянства України на громадянство Російської Федерації з подальшим отриманням російських паспортів, перереєстрацію українського підприємництва на російське, отримання російської гуманітарної допомоги та грошових коштів у російських рублях. Крім цього, ОСОБА_4 підтримувала дружні відносини з військовослужбовцями Російської Федерації та неодноразово, у супроводі останніх, вказувала місце розташування державних адміністративних установ, які розташовані на території смт Шевченкове Куп`янського району Харківської області, та при активних висловлюваннях щодо правомірності збройної агресії Російської Федерації проти України, у разі відмови погрожувала місцевим мешканцям розправою з боку військовослужбовців країни-агресора Російської Федерації.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 436-2 КК України, у вигляді виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, заперечувала. Вказала, що всі допитані у судовому засіданні свідки її обмовили. ОСОБА_4 зазначила, що у середині квітня 2022 року у них не було ні води, ні світла. Пенсія на картку надходила, однак вони не могли купити товари. Вона побачила, як до приміщення адміністрації під`їхав автомобіль і з нього вийшли дві людини. Так як адміністрація була зачинена, вказані люди запитали у неї, де можна знайти представників влади. Вона відповіла, що вони можуть знаходитися у старому приміщенні. Тоді вони сказали, що привезли гуманітарну допомогу - 11 фур. Після цього ці люди пішли і вона пішла з ними. Це були працівники луганської міліції. В старому приміщенні адміністрації вони спитали адміністратора ОСОБА_7 , але їм відповіли, що він звільнився. Тоді вони почали допитуватись, кому вони можуть залишити гуманітарку, а потім вони поїхали. Через деякий час одна знайома сказала їй, що буде нова адміністрація, багато людей зібралось на площі. Вийшов ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , тоді ОСОБА_8 став представляти чоловіка ОСОБА_11 , представивши його комендантом. ОСОБА_10 сказав, що буде гуманітарка і по 10 000 рублів кожному члену сім`ї. Призначили день, коли будуть видавати гуманітарку,обіцяли, що будуть пекти хліб та видаватимуть його. Коли прийшли пенсіонери, серед яких і вона була, ОСОБА_12 , яка працювала при Приходьк, забрала у них паспорти і записувала. ОСОБА_4 зазначила, що вона ходила по хліб, але ніхто їй його не дав, а ОСОБА_8 сказав, що на всіх його не вистачає. Також вона дізналася, що в адміністрації по блату записують на видачу допомоги пенсіонерам по 10 000 рублів. Вона потрапили у перший список, їм сказали, що автобус повезе їх у м. Куп`янськ в банк, де їм видадуть по 10 000 рублів. Там була й ОСОБА_13 , хоча в списках на видачу цих грошей її не було. Там був ОСОБА_14 , який оголосив прізвища тих, хто був у списках. ОСОБА_13 він не назвав, але вона поїхала з ними у м. Куп`янськ. Там вона побігла в банк, де з ОСОБА_15 посварилася. Про це вона сама розповідала. Її після цього записали в список на видачу грошей. ОСОБА_4 зазначила, що вона також ходила з іншими по гуманітарку. Тоді вони пішли записуватись на видачу дров, їх записали у списки. Пізніше оголосили, що буде інша гуманітарка від партії ОСОБА_16 . Сказали, щоб приходили з паспортами і їх будуть реєструвати в комп`ютері та повідомили, щоб чекали. Люди три дні ходили записуватись. Коли видавали гуманітарку, то їх обманули, і видали таку саму гуманітарку як і раніше. Саме тоді їм сказали, щоб вони записувались у Пенсійному фонді на видачу грошей в сумі 10 000 рублів. Пояснили, що це буде допомога за липень і червень, а далі буде видаватись російська допомога тим, у кого будуть російські паспорти. Коли вони їхали по паспорти, то їм дали автобус. ОСОБА_4 вказала, що спілкувалась з російськими воєнними, бо ті прихогдили розбиратись по її заяві щодо проникнення на подвіря її домоволодіння. Вказала, що ці події повязані з згвалтованоням її дочки, яке ще було у 2014 році, поліція прикрила цю справу, бо працівник поліції ОСОБА_17 постійно закривав рот свідку, яка все це бачила. Потім їм почали просвічувати вікна, вони не знали хто це світить, поліції вона не довіряла, не довіряє й зараз. Її двоюрідна сестра сказала, що хтось ходить по городу, стукає у двері до сусідки, у зв`язку з чим вона викликала поліцію, але людина, яка це робить - втікає. Обличчя вона його не бачила. ОСОБА_4 зазначила, що вона з цього приводу порадилася з ОСОБА_13 . Остання порадила їй написати заяву в поліцію, оскільки їм підкидають тухлі яйця, намагаючись таким чином залякати. ОСОБА_13 сказала їй, щоб йшла в комендатуру, бо поліція ніхто. ОСОБА_4 зазначила, що тоді вона пішла в комендатуру, це її надоумила ОСОБА_13 . Там вона віддала заяву охороннику, а він сказав, що то мабуть наркомани. Через декілька днів по її заяві до неї приїхали двоє людей на автомобілі. Вони запитали: "Ви що не знаєте, хто до Вас коли ходив?". Також працівник поліції ОСОБА_18 сказав, що він знайшов дві салфетки в крові і шприц. Тоді ще раз приходив з папкою і спитав, чи вона не дізналась хто це міг бути. Вона повідомила, що ні. Коли був коменданський час, то по вулиці ходив патруль. Було таке, що нафтобазу зірвали. Коли вона лягла спати, то відчула, що в будинку стеля почала сипатись. Вони схопились, чули, що літак літає. Вони вискочили і вирішили тікати. По дорозі вона забігла до однієї жінки і вона повідомила, що росіяни виїхали. По радіо оголосили, щоб жителі виїжджали. Вона сказала, що і вони кудись поїдуть. ОСОБА_4 зазначила, що у неї всі родичі живуть в Росії. Траса була перекрита і вони йшли по трасі, в той час горів молокозавод. Вони побачили машину і БТР. Військовослужбовці їх обігнали і сміялися. ОСОБА_13 сказала, що то поїхали українці. Потім вони почали повертатися назад, а ОСОБА_13 не схотіла повертатися. ОСОБА_4 зазначила, що вона зупинила автомобіль і поїхала до автовокзалу з донькою ОСОБА_19 . Літак кружляв. Вона була в сусідки 3-4 дні. Коли поліція перевіряла документи, вони показали документи й телефони. Тоді їй сказали, що вона, нібито, росіянам здавала позиції і її здали СБУшникам. Після цього вона сама пішла, бо їй сказали, що її шукають. Вона пішла в адміністрацію, де були ОСОБА_20 і ОСОБА_7 . Вона розповіла їм, що під час окупації смт Шевченкове привозили гуманітарку і вони всі її отримували. Спочатку до них в смт Шевченкове приїхали з Луганська - поліція ЛНР. Вони були до травня. ОСОБА_4 вказала, що односельцям вона не пропонувала оформляти російські паспорта чи пенсію. Про це було відповідне оголошення. Їй не подобалася агресія Росії, вона її не визнавала. З приводу її заяви, що її з донькою хтось переслідує, військові РФ приїздили до неї по тих обставинах два рази. Вони питали, чи не знають вони, хто їх переслідує. Приїздили дві людини: комендант і його охоронник. Їм ОСОБА_7 не давав гуманітарку. ОСОБА_4 зазначила, що їй при українській владі було краще жити. Вона не знає, чому всі свідки її обмовляють. Можливо через те, що вона росіянка і її родичі живуть в Москві. Вона не дуже добре відносилась до російських військових у смт Шевченкове, бо під час окупації пошта не працювала, у неї не було змоги пролікуватись в лікарні. ОСОБА_4 зазначила, що вона не виправдовувала дії російських військових. Гроші від Росії вона отримувала 2 рази, це було так часто як їх отримували й інші. Також вона разів три отримувала гуманітарку в адміністрації. Там одночасно працювали і українська і російська адміністрації. їй не вдалося отримати паспорт Російської Федерації, бо сказали, що адміністрація не домовилась про їх видачу. Про те, що треба їхати отримувати російський паспорт та отримувати дрова, вона прочитала в оголошенні. Їй брат з Росії висилав гроші. Вона не говорила, що винні Збройні Сили України. Показання в судовому засіданні свідків вона розцінює як зговір проти неї. Вважає, що свідки про це зговорилися, сидячи на вулиці на лавці. Свідки дійсно могли бачити, що до неї приїздив комендант з папкою. Це було два рази. Вона говорила, що попросила траву покосити. Свідки в судовому засіданні говорили неправду. Правду сказала свідок ОСОБА_21 про те, що вона хворіла. А ОСОБА_22 вона говорила про те, що попрохала російських військових покосити у неї вдома траву. Шелест, яка видавала російську гуманітарку і гроші, працювала при українській владі, а тоді при окупаційній владі, ОСОБА_15 так само. ОСОБА_4 вказала, що зі свідками конфліктів у неї не було. Росіяни приїздили до неї по заяві, яку від її імені написала ОСОБА_13 . ОСОБА_4 вказала, що вона не агітувала за Росію або за окупаційну владу. Вона отримувала гроші та гуманітарну допомогу через скрутне становище. Негативно про Україну та владу вона не відзивалася, їй шкода українців, що вони гинуть. Російські газети вона нікому не роздавала, хоча сама їх брала. Паспорт Російської Федерації вона не отримувала, хоча їздила, щоб його оформити для того, щоб надалі отримувати російську пенсію. Також вона не говорила, що це українці їх обстрілюють. Просила виправдати її, оскільки вона не винувата.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що обвинувачення грунтується лише на показаннях свідків, з якими обвинувачена мала конфліктні стосунки, також поведінка частини свідків під час окупації, викликає питання. Обвинуваченням взагалі не доведено в діях його підзахисної глорифікації, всі пояснення свідків щодо вчинення обвинуваченною інкрімінованих їй дій, були або чутками або вони чули від інших, щособисто з них ніхто не чув, що ОСОБА_4 підтримувала російську агресію проти України. Також, вказав, що обвинувачена має ряд хронічних захворювань та потребує постійного лікування. На підставі викладеного, просив виправдувати обвинувачену.

Прокурор вказав, що в судовому засіданні було достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченою, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватою у його вчиненні та призначити покарання за ч. 1 ст. 436-2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, запобіжний захід до вступу вироку в заонну силу не обирати.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на заперечення обвинуваченою ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, її винуватість у скоєнні інкримінованого злочину у повному обсязі підтверджується наступною безпосередньо дослідженою та перевіреною у судовому засіданні судом сукупністю доказів, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з обвинуваченою ОСОБА_4 . Під час окупації смт Шевченкове ОСОБА_4 почала відразу співпрацювати з окупаційною владою. Вона з автоматчиками ходила по селищу і показувала адмінустанови, зокрема терцентр, де видавали гуманітарну допомогу. ОСОБА_4 вона знає багато років, але ніколи не підтримувала з нею стосунків, раніше ОСОБА_4 дуже ні з ким не спілкувалася, у неї навіть не було друзів. Під час окупації ОСОБА_4 ходила до гауляйтерів на наради в колишню адміністрацію. Закликала людей отримувати російську гуманітарну допомогу, оформляти російську пенсію та співпрацювати з росіянами. Говорила , що буде таке ППО, що на них не впаде жодна ракета і у них все буде добре, росіяни їх захистять. До ОСОБА_4 додому приїжджали росіяни на авто із зображенням букви "Z", заходили до неї з папками. Це говорили її сусіди, які це бачили. З 26 чи з 27 лютого 2022 року смт Шевченкове було окуповане російськими військами. Коли розпочалася окупація, то ОСОБА_4 прославляла Росію, зокрема говорила, що газ буде дешевий, пенсії 7 000 тощо. Також вона агітувала в центрі селища оформляти російські паспорти. Свідок ОСОБА_23 вказала, що вона бачила особисто, що ОСОБА_4 ходила на наради в адміністрацію окупаційної влади кожного ранку. Вхожі туди були колаборанти, зокрема ОСОБА_10 , і ОСОБА_4 також. Вона разів три це бачила. У центрі смт Шевченкове ОСОБА_4 закликала людей отримувати російську гуманітарну допомогу. Свідок вказала, що особисто вона цього не бачила, про це їй розповідали сусіди. ОСОБА_23 зазначила, що у неї з ОСОБА_4 ніколи конфліктів не було. Свідок вказала, що особисто вона не чула, щоб ОСОБА_4 прославляла і возвеличувала російських військових, але про те, що остання це робила вона чула від інших людей.

- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з обвинуваченою ОСОБА_4 . Свідок вказала, що вона є приватним підприємцем і працює на ринку в смт Шевченкове, а саме займається продажем жіночої білизни. Під час окупації смт Шевченкове ОСОБА_4 зі своєю дочкою приходила до неї на ринок купувати речі. Було таке, що у ОСОБА_4 не було коштів і вона просила її, щоб відклала для неї ту чи іншу річ, так як з її слів, вона вже витратила гроші, які в неї були і чекала, коли їй прийдуть російські гроші. ОСОБА_24 вказала, що ОСОБА_4 агітувала її оформляти російський паспорт та переоформлювати документи на російське підприємництво, говорила, що Росія тут назавжди, а такої країни як України не існує і не треба страждати українською пропагандою, бо інакше її можуть виселити з будинку. З 25.02.2022 в смт Шевченкове вже були російські солдати, які їздили танками по містах. Свідок ОСОБА_24 вказала, що раніше вона з ОСОБА_4 при випадкових зустрічах просто віталися, але якихось відносин ніколи не підтримували. Живуть на сусідніх вулицях. Свідок вказала, що вона не обманює суд, присяглася в суді говорити правду. ОСОБА_24 зазначила, що ОСОБА_4 говорила, що при Росії їм буде краще жити, у неї брат в Росії і як там гарно і в нас так буде. Свідок зазначила, що у неї з ОСОБА_4 ніколи не було конфліктів, у неї відсутні підстави для обману суду. Свідок ОСОБА_24 вказала, що один раз бачила ОСОБА_4 з російськими військовими, остання йшла в бік адміністрації.

- показаннями свідка ОСОБА_25 , який в судовому засіданні пояснив, що знайомий з обвинуваченою ОСОБА_4 . Під час окупації смт Шевченкове були перебої з постачанням електроенергії і вони, жителі селища, ходили по воду до колодязя. ОСОБА_4 пропагувала "русский мир". Розповідала як добре жити при Росії. Також вона розповідала, що росіяни ОСОБА_26 вже захопили і на черзі - Львів. Він запитав у ОСОБА_4 , скільки їй заплатили, що вона таке говорить. А вона відповіла, що він в Правому секторі, якщо таке говорить, і вона його здасть. Пізніше йому говорили, що ОСОБА_4 всім розповідає, що він є членом Правого сектора. Він бачив, що до неї додому приходили росіяни. Тоді через три-чотири дні вночі автоматчики до нього приходили з обшуком. На його думку, це відбувалося за заявою ОСОБА_4 . Вона виправдовувала російську агресію, спілкувалась з росіянами, які окупували смт Шевченкове. Особисто він двічі бачив як до ОСОБА_4 додому приїздили російські військові. Також вона говорила, що України вже немає. Особисто він "русский мир" сприймає як агресію, внаслідок цієї агресії у нього будинок розбитий. Однак ОСОБА_4 говорила, що при росіянах буде жити добре. Під час окупації окупанти чинили тиск на жителів України. Чи чинився тиск на ОСОБА_4 - вважає, що ні, бо вона співпрацювала з окупантами. Свідок ОСОБА_25 вказав, що свої свідчення він не змінював, розповідає все так як на досудовому слідстві. Особисто він не чув, щоб ОСОБА_4 говорила, що російські хлопці гарні, бо завойовують українські землі, але те, що вона про це розповідала, йому неодноразово говорили інші люди.

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні пояснив, що знайомий з обвинуваченою ОСОБА_4 , проживає недалеко від неї. Під час окупації ОСОБА_4 водила рашистів по смт Шевченкове і показувала їм, де знаходяться адмінприміщення. Це він особисто бачив на початку окупації. Дома сусідам на лавочці закликала, щоб міняли українські паспорти на російські. Це він чув один раз. Люди говорили, що ОСОБА_4 закликала отримувати гуманітарну допомогу Російської Федерації, гроші в рублях. Свідок ОСОБА_27 вказав, що коли наші війська вдарили по нафтобазі росіян, то ОСОБА_4 вискочила і кричала йому: "Видишь, что твои натворили!". Під час окупації він не виїжджав з смт Шевченкове. ОСОБА_4 також не виїжджала. До неї приїздили російські військові додому. Зупинялися автомобілі і заходили росіяни до неї у двір багато разів. ОСОБА_4 гарно відносилася до окупаційної влади. Говорила, що росіяни прийшли до нас назавжди і тепер все буде в порядку: пенсії підвищать, гуманітарну допомогу даватимуть, життя стане легше. Свідок ОСОБА_27 вказав, що він отримував російську гуманітарку і гроші, бо ОСОБА_4 казала це робити. Він особисто бачив як ОСОБА_4 показувала окупантам адмінбудівлі, зокрема приміщення прокуратури. Більше не бачив. До початку окупації він не чув від ОСОБА_4 про те, що потрібно дружити з Росією тощо. Про те, що ОСОБА_4 та її доньку хтось переслідував до початку вторгнення, йому не відомо.

- показаннями свідка ОСОБА_28 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона знає обвинувачену ОСОБА_4 , вони проживають на сусідніх вулицях, якихось відносин не підтримують. Свідок вказала, що під час окупації смт Шевченкове вона йшла по вулиці і біля м`ясного магазину побачила десь 7 жінок, які слухали, що їм говорить ОСОБА_4 . Вона також зупинилась біля них і почула, що ОСОБА_4 пояснювала як добре буде жити при Росії і закликала їх йти одержувати російські гроші. Під час окупації електроенергії в смт Шевченкове не було, тому вони ходили по воду до колодязя і там ОСОБА_4 також агітувала людей та говорила: не бійтеся нічого, буде Росія - будем добре жити. Смт Шевченкове було окуповане в 2022 році. Свідок вказала, що увесь період окупації вона та ОСОБА_4 були в смт Шевченкове. Вона часто бачила ОСОБА_4 , на якій були червона помада, червоний жупанчик, нафарбовані щоки, вона не відала, що творить. Закликала людей міняти паспорти. Російські автомобілі часто під`їжджали до будинку ОСОБА_4 , до неї заходили військові Російської Федерації. Після деокупації у ОСОБА_4 у дворі було багато коробок. Під час окупації ОСОБА_4 говорила, що Росія прийшла назавжди. З нею вона не віталась. Свідок вказала, що вона російської гуманітарної допомоги не отримувала. Вважає, що ОСОБА_4 втратила совість. З ОСОБА_4 конфліктів у неї не було, лише віталися, а пізніше вона припинила й вітатися. Свідок вказала, що у неї немає підстав обмовляти ОСОБА_4 , вона повідомила в суді те, що бачила й чула про ОСОБА_4

- показаннями свідка ОСОБА_29 , яка в судовому засіданні пояснила, що знає обвинувачену ОСОБА_4 , так як вона проживає від неї через дорогу. Десь 25 лютого 2022 року вона бачила, що ОСОБА_4 йшла по вулиці з двома російськими військовими. ОСОБА_4 підійшла до неї і до її сусідки та сказала, що вже української пенсії нам не буде, оформляйте російські паспорти. До ОСОБА_4 додому кожного дня приїжджали росіяни. ОСОБА_4 вона знає давно. Окупація смт Шевченкове почалась 25-26 лютого 2022 року. До початку окупації ОСОБА_4 хворіла, увесь час ходила по лікарнях. Під окупації вона кожного дня до російських військових ходила і з ними спілкувалась. Літом у липні-серпні 2022 року вона говорила, що не буде української пенсії, буде лише російська, тому треба фотографуватися і отримувати російські паспорти. Говорила, що на території ринку в смт Шевченкове є фотоательє, де можна замовити фотографію на паспорт. Свідок вказала, що ОСОБА_4 спілкувалася не лише з нею, а й з іншими мешканцями смт Шевченкове, вона постійно відвідувала окупаційну адміністрацію. Російські військові приїжджали до неї, чому не знає. Сусідка питала у ОСОБА_4 , чому вони приїздять до неї, на що остання відповіла, що вони приїжджали до неї косити біля будинку. ОСОБА_4 говорила, що буде все добре, буде Росія, України не буде. Про такі її розмови розповідали інші люди. Свідок ОСОБА_29 вказала, що вона російську гуманітарну допомогу не отримувала. До ОСОБА_4 російські військові приїжджали приблизно через день. Раніше конфліктів із ОСОБА_4 у неї не було. Свідок вказала, що вона сама бачила як до ОСОБА_4 додому приїжджали російські військові. Вони були у формі та зі зброєю. Вона особисто чула як ОСОБА_4 прославляла окупантів.

- показаннями свідка ОСОБА_30 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з обвинуваченою ОСОБА_4 , але відносин з нею не підтримує. Свідок вказала, що в смт Шевченкове вона проживає останні 5 років, тому не досить добре знає його мешканців. Коли смт Шевченкове окупували російські війська, то літом 2022 року вона в парку познайомилась з ОСОБА_4 . На її запрошення ОСОБА_4 приходила до неї в гості, вона її пригощала. Тоді сусідка їй сказала, що ОСОБА_4 дуже скандальна і щоб вона трималась від неї подалі. ОСОБА_30 зазначила, що ОСОБА_4 пропонувала їй виїхати в Росію. Вона говорила, що при Росії пенсія буде більшою. Свідок вказала, що вона особисто нічого російського не оформляла і не отримувала. Вона сказала, що їй це не потрібно. ОСОБА_4 агітувала за "русский мир" літом 2022 року, вона особисто це чула. ОСОБА_4 пропонувала отримувати російські пенсії, гумдопомогу, паспорти. Свідок вказала, що ОСОБА_4 дуже хотіла виїхати в Росію і їй потрібна була людина, яка їй дасть гроші і допоможе виїхати в Росію. Вона прославляла Москву, де в неї проживає її брат. Свідок ОСОБА_30 зазначила, що конфліктів у неї з ОСОБА_4 не було.

- показаннями свідка ОСОБА_31 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачену ОСОБА_4 знає як сусідку, вони з нею проживають в смт Шевченкове на одній вулиці через одну хату. Вона особисто бачила як під час окупації смт Шевченкове до двору ОСОБА_4 приїжджав автомобіль з буквою "Z". Звідти вийшли два російських військових з автоматами. Один з них залишився біля хвіртки, а інший зайшов в будинок ОСОБА_4 , де перебував близько 40 хвилин. Свідок вказала, що не знає, що вони там робили. Коли смт Шевченкове окупували російські війська, то ОСОБА_4 агітувала за Росію, говорила, що Шевченкове вже є Росією. Також говорила, що українські солдати кидали в погріби гранати, де ховалися люди, а російські солдати їх рятують. Казала, що російські війська візьмуть ОСОБА_26 і все це буде ОСОБА_32 . Свідок вказала, що бачила, як ОСОБА_4 постійно кудись ходила о 7 год. ранку. Також вона бачила як ОСОБА_4 показувала двом автоматчикам де та що знаходиться в смт Шевченкове. Свідок зазначила, що вона проживає в смт Шевченкове більше 30 років. 25.02.2022 смт Шевченкове було окуповане російськими військами. З перших днів окупації ОСОБА_4 пішла в адміністрацію, де вона була правою рукою представників окупаційної влади. ОСОБА_4 вона знає як скандальну людину. Коли вона біля свого двору сиділа на лавці, то ОСОБА_4 сказала, щоб всі йшли фотографуватися і отримували російські паспорти, бо без паспортів ніхто нічого не буде платити. Такі заклики від неї вона чула неодноразово. Це було у них на вулиці, а чи ще десь - то вона не знає. ОСОБА_4 говорила, що то українці по нас стріляють, а росіяни нас рятують. Також вона говорила, що пенсія у нас буде 7 000. ОСОБА_4 захоплювалась новою владою, а потім їй щось не сподобалось, бо, як вона вважала, стали неправильно російську гумдопомогу видавати. Говорила, що скоро буде путінська гуманітарка, тобто від партії ОСОБА_16 і солдати будуть розвозити її по дворах. Свідок вказала, що це вона чула не одна, коли ОСОБА_4 про це говорила, то там були й інші люди. Вони бачили як ОСОБА_4 на площі стояла і розповідала все це. Свідок вказала, що разом з нею на лавочці сиділи також ОСОБА_33 та ОСОБА_34 і ОСОБА_4 все це їм говорила. ОСОБА_35 зазначила, що було таке, що десь о 13 год. 30 хв. ОСОБА_36 сказала, що в цей день о 14 год. російські війська візьмуть ОСОБА_26 . До окупації смт Шевченкове вона не підтримувала стосунків із ОСОБА_4 , вони з нею лише вітались. Конфліктів з нею ніколи не було. Підстав обмовляти ОСОБА_4 у неї немає. Свідок вказала, що вона особисто чула як ОСОБА_4 агітувала за Росію. Це зокрема було і в присутності ОСОБА_27 , ОСОБА_37 , ОСОБА_29 . Вона особисто бачила як до ОСОБА_4 приїздили росіяни, це були саме російські військові. Вони приїжджали зеленою машиною, на якій була зображена буква "Z", ці люди були вдягнуті у військову форму з нашивками, у них були автомати.

Оцінюючи показання свідків, які були безпосередньо отримані судом у судовому засіданні, суд вважає, що ці показання є послідовними і достовірними. У суду відсутні підстави сумніватися в правдивості вказаних показань, оскільки ці показання є чіткими, логічними і узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами.

Крім того, суд враховує те, що свідки попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а тому такі докази, у сукупності з іншими наявними у кримінальному провадженні доказами, суд вважає належними та допустимими.

Щодо твердження обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні про те, що свідки обмовляють її та надали в судовому засіданні завідомо неправдиві покази, суд зауважує, що на час ухвалення вироку стороною захисту не було надано суду даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, стосовно вказаних свідків для доведення недостовірності їх показань, як то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх. Крім цього, суд зауважує, що показання свідків не являються єдиними доказами у кримінальному провадженні, вони оцінювалися у сукупності з іншими доказами, в тому числі і показаннями самої обвинуваченої ОСОБА_4 , надані нею як на досудовому слідстві, так і у судовому засіданні.

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом достеменно встановлено, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 436-2 КК України кваліфіковано вірно, винуватість останньої у вчиненні вказаного злочину доведена поза розумним сумнівом.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, суд враховує відсутність тяжких наслідків вчиненого.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наслідки його вчинення, бере до уваги відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно, є пенсіонеркою.

Враховуючи викладене, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої, те, що вона раніше не судима, є пенсіонеркою, її стан здоров`я, її задовільну характеристику, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на обвинувачену обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, 75, ч. 1 ст. 436-2 КК України, ст. ст. 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця свого проживання чи роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1