ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000216 від 29.08.2023 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рухотин Хотинського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено обраний у виді застави.

Строк відбування покарання встановлено рахувати з моменту затримання, врахувавши строк перебування під вартою з 29.08.2023 року по 11.09.2023 року.

__________________________________________________________________

ЄУНСС: 724/2285/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-кп/822/43/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні та стягнуто витрати на залучення експертів за проведення експертизи на користь держави у сумі 25812 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять змінити вирок та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.294 , ч.1 с.263 КК України із застосуванням ст.75 та 76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та доведеності вини, вказує, що призначене йому покарання у виді 3 років позбавлення волі є явно несправедливим через суворість.

Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані його характеризуючі дані та обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та безпідставно не застосовано положення ст.75 КК України.

Вказує, що суд першої інстанції помилково вказав у вироку, що відносно кримінального правопорушення за ч.2 ст.194 КК України відсутня обставина, що пом`якшує покарання активне сприяння в розкритті злочину та не врахував обставину, що пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих сімейних чи інших обстави, оскільки дружина ОСОБА_8 сильно образила його і підтвердила в суді, що сама спровокувала його на підпал.

Звертає увагу, що судом першої інстанції при винесенні вироку не враховано думку прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст.75 КК України та встановлення тьохрічного іспитового строку з покладенням відповідних обов`язків та потерпілої, яка не має претензій та просила не позбавляти його волі.

Просить суд врахувати, що має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_10 2009 року народження, яку щодня на машині відвозить в інший населений пункт до школи, дає необхідні кошти на навчання.

Вказує, що у випадку позбавлення волі, його сім`я залишиться в безпорадному стані, оскільки дочці прийдеться пропускати навчання, в житловому будинку важка робота по господарству буде покладена на дружину та дочку, вони будуть позбавлені можливості користуватися транспортним засобом, який у них є, що раніше використовувався для поїздок у м. Хотин в лікарню, аптеку, на ринок, де вони продавали сільськогосподарські продукти і мали прибуток для існування сім`ї.

Потерпіла ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі вважає, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі.

Просить не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_6 та врахувати, що на його утриманні перебуває їхня неповнолітня дитина, він належно виконує батьківські обов`язки, приймає участь у вихованні дитини. Позбавлення волі батька буде мати негативні наслідки для дитини, що буде виражатись у пропуску навчання та дитина зазнає позору з боку однолітків, внаслідок засудження її батька.

Зазначає, що неодноразово в суді першої інстанції наголошувала, що вибачила чоловіка, претензій немає, будинок повністю відремонтований, на даний час вони ходять на роботи пов`язані з садівництвом до приватних підприємців, ведуть спільний побут, перебувають у шлюбі 23 роки.

Вказує, що саме вона спровокувала ОСОБА_6 на підпал будинку і що в скоєнні злочину є також і її вина, тому суд при призначенні покарання мав врахувати пом`якшуючу обставину вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих сімейних чи інших обставин.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Згідно вироку суду, 29 серпня 2023 року близько 13 години 40 хвилин, в с. Рухотин Дністровського району Чернівецької області, у ОСОБА_6 , на ґрунті тривалих неприязних відносин побутового сімейного характеру, після словесної суперечки в телефонному режимі із своєю дружиною ОСОБА_8 , яка зареєстрована та проживає в будинку житлового домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , та який належить їй на правах власності, виник раптовий умисел, направлений на умисне знищення майна шляхом підпалу, а саме вказаного житлового будинку, де він також проживає без реєстрації спільно із нею та неповнолітньою донькою ОСОБА_10 .

В подальшому, цього ж числа, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, прийшов на територію житлового домоволодіння ОСОБА_8 , де виявивши, що дружина та донька за місцем проживання відсутні, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, через незачинені двері зайшов до вказаного житлового будинку, де за допомогою побутових сірників здійснив підпал туалетного паперу із подальшим поміщенням його на ліжко, умисно здійснив підпал вказаного ліжка однієї із кімнат, в результаті чого у кімнаті розпочалась пожежа в ході якої знищено стелю, стіни, підлогу, та інше майно у кімнаті, а кіптявою від пожежі пошкоджено оздоблення інших приміщень будинку та як наслідок спричинено ОСОБА_8 майнової шкоди.

Після цього ОСОБА_6 місце вчинення злочину покинув, не очікуючи настання бажаних наслідків від вчиненого ним підпалу.

Причиною пожежі є підпал із осередком пожежі в районі розташування ліжка кімнати ліворуч від входу у будинок та подальшим розповсюдженням вогню по речах домашнього вжитку, стінах, стелі та по всій площі кімнати, переважно по верхній частині.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_6 достовірно знаючи, про заборону придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, який видається органами поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, приблизно в першій декаді червня 2023 року, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановленні, діючи умисно, протиправно, придбав шляхом знайдення у лісовому масиві в адміністративних межах с. Рухотин Дністровського району Чернівецької області, в урочищі «Полянський ліс», поліетиленовий пакет із вмістом 5 патронів до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62x54, а також полімерну банку із вмістом вибухової речовини у виді бездимного пороху марки «CSB 1» фірми «МАХАМ» вагою 52,2 грама, а також скляну банку із вмістом вибухової речовини у виді суміші димного та бездимного (нітроцелюлозного) порохів вагою 36,9 грама та полімерну пляшку із вмістом вибухової речовини у виді суміші бездимних (нітроцелюлозних) порохів трьох різних марок вагою 260,0 грама, і достовірно знаючи, що немає передбаченого законом дозволу, незаконно переніс вищевказані бойові припаси та вибухові речовини до місця свого проживання, що по АДРЕСА_2 де в подальшому зберігав у сейфі де раніше він зберігав зброю, тим самим наражаючи на небезпеку себе та оточуючих його осіб, а також не повідомив про вказаний факт державні органи влади, які відповідають за облік та обіг вогнепальної зброї, чим незаконно придбав, носив та зберігав бойові припаси та вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.

Надалі, 29.08.2023 в період часу з 18 год. 39 хв. по 19 год, 32 хв., працівниками поліції, в ході реагування на повідомлення ОСОБА_8 , по факту підпалу її житлового домоволодіння, за місцем проживання ОСОБА_6 , під час огляду місця події будинку, у незачиненому сейфі однієї із кімнат, виявлено 5 патронів до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62x54, полімерну банку із вмістом вибухової речовини у виді бездимного пороху марки «CSB 1» фірми «МАХАМ» вагою 52,2 грама, а також скляну банку із вмістом вибухової речовини у виді суміші димного та бездимного(нітроцелюлозного) порохів вагою 36,9 грама та полімерну пляшку із вмістом вибухової речовини у виді суміші бездимних (нітроцелюлозних) порохів трьох різних марок вагою 260,0 грама, які ОСОБА_6 незаконно зберігав.

Встановлено, що 5 патронів з маркувальними позначеннями: «ЗВ 40» (4 патрони), « НОМЕР_1 » (1 патрон), являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм гвинтівковими патронами призначеними для проведення пострілів з бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62x54, які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.

Сипуча речовина в одній полімерній банці є вибуховою речовиною метальної дії - ймовірно бездимним порохом марки «CSB 1» фірми «МАХАМ», в якому частина зерен графітована, а інша частина не графітована. Наданий на дослідження бездимний порох виготовлений промисловим способом, загальною масою 52,2 грама.

Сипуча речовина в одній скляній банці є вибуховою речовиною метальної дії - сумішшю димного та бездимного (нітроцелюлозного) порохів. Комплекти наданої на дослідження суміші димного та бездимного порохів виготовлені промисловим способом загальною масою 36,9 грама.

Сипуча речовина в одній полімерній пляшці є вибуховою речовиною метальної дії сумішшю бездимних (нітроцелюлозного) порохів трьох різних марок. Компонети наданої на дослідження суміші бездимних порохів виготовлені промисловим способом загальною масою 260,00 грама.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.194 та ч.1 ст.263 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілої.

Потерпіла підтримала свою та обвинуваченого апеляційні скарги.

Прокурор не заперечила проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілої.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного провадження стосовно поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового засідання в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегією суддів встановлено, що районний суд вказаних вимог не дотримався.

В судовому засіданні, колегію суддів було допитано потерпілу ОСОБА_8 , яка вказала, що будинок, у якому вони проживають з обвинуваченим ОСОБА_6 належать їй на праві власності, є отриманим внаслідок договору довічного утримання. Внаслідок спричиненого обвинуваченим підпалу було пошкоджено майно, яке знаходилось в будинку та нажите спільно з обвинуваченим за роки подружнього життя і є їхньою спільною сумісною власністю, при цьому сам будинок вцілому пошкоджено не було. На даний час всі пошкодження у будинку відремонтовані обвинуваченим.

З обвинувального акту встановлено, що внаслідок підпалу було знищено підлогу, стелю та інше майно в кімнаті, а кіптявою від пожежі пошкоджено оздоблення інших приміщень будинку.

Диспозиція ст.194 КК України, яка інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачає умисне знищення або пошкодження саме чужого майна.

Таким чином, предметом знищення чи пошкодження у злочині, передбаченому ст.194 КК України може бути тільки чуже майно. Знищення або пошкодження власного майна , у тому числі майна, яке є спільною власністю винного та інших осіб, не утворює складу цього злочину.

Отже, з наведеного слідує, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінально правопорушення за ч.2 ст.194 КК України, не перевірив належним чином чи в діях останнього наявні всі необхідні ознаки складу цього злочину, а саме ознаки предмету злочину.

На переконання колегії суддів, наведене вище порушення є істотними та перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню.

При цьому, апеляційний суд не може перевірити цю обставину та дослідити докази у ході апеляційного розгляду, оскільки дана обставина не була предметом оцінки суду першої інстанції так як кримінальне провадження розглядалося в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачене п.2-7 ч.2 ст.412 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України, апеляційний суд вважає наведені порушення істотними та у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України та ст.ст. 409, 410, 411, 412, 415 КПК України визнає їх підставою для скасування вироку суду та з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості виправити вказані недоліки, а тому вважає за необхідне призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Таким чином, при новому розгляді, суду першої інстанції необхідно перевірити чи наявні в діях ОСОБА_6 всі ознаки складу злочину, передбаченого ст.194 КК України і за результатами розгляду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,412,415,418,419,КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 01 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194 та ч.1 ст.263 КК України скасувати.

Кримінальне провадження №0000216 від 29.08.2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України направити на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в Хотинський районний суд Чернівецької області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

07.01.2024 року

(дата засвідчення копії)