Справа № 755/5647/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м. Києва, кримінальне провадження № 0001092 від 24.03.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого, за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

за участю адвоката ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимий, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та під час дії ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який в подальшому продовжений та діяв на день вчинення злочину, повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 23.03.2023 приблизно о 17 год. 10 хв., тобто під час дії воєнного стану, знаходився за адресою: м. Київ, проспект Шухевича 8-А, де помітив раніше невідому жінку похилого віку, а саме ОСОБА_7 , яка прямувала додому та в цей час у нього виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 зайшов вслід за ОСОБА_7 до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , після чого переконавшись, що сторонніх осіб поруч не має, діючи з корисливих мотивів, раптово підійшов до ОСОБА_7 на сходинковому майданчику між 1 та 2 поверхами та застосувавши фізичну силу прижав її до стіни та утримував біля поштових ящиків, висловивши при цьому протиправну вимогу передачі йому наявних у потерпілої мобільного телефону та грошей.

Подолавши таким чином волю до опору останньої та почувши від ОСОБА_7 , що в неї немає при собі речей, ОСОБА_4 , діючи умисно та з корисливих мотивів, відкрито рукою силоміць зняв у неї з лівого вуха, чим завдав останній фізичного болю та заволодів золотою сережкою у вигляді ромбу, вагою 1,57 грами, 585 проби, вартість якої, у відповідності проведеної судової товарознавчої експертизи становить 2 461,62 грн., що належить потерпілій ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та фактичні обставини справи визнав частково. Зазначив, що належною потерпілій ОСОБА_7 золотою сережкою він заволодів шляхом обманну останньої, проте жодних насильницьких дій він не вчиняв, оскільки все життя він займається виключно шахрайськими діями. Також зазначив, що того дня він придбав сувенірні купюри, звернув їх та поклав до файлу. Побачивши раніше йому не знайому жінку, він запропонував їй розділити грошові кошти, на що вона погодилася та запропонувала йому пройти в сторону. Потерпіла ОСОБА_7 запропонувала пройти до будинку де вона проживає та відкрила під`їзд куди його і завела. Між першим та другим поверхами він мав залишити їй так звану «ляльку» та піти по своїм справам, взявши при цьому щось у залог, ніби як на підтвердження того, що вона нікуди не дінеться із грошима. На прохання дати щось у залог потерпіла надала йому сережку, яку він забрав та пішов.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що покази обвинуваченого ОСОБА_4 не відповідають дійсності та з приводу події зазначила, що того дня вона йшла з роботи. ОСОБА_4 забіг за нею в під`їзд, притиснув її до стінки та запитав чи є в неї гроші або телефон. Після заперечлевої відповіді, ОСОБА_4 притиснув її до стіни та зірвав з її вуха сережку, внаслідок чого вона почала кричати. В подальшому ОСОБА_4 від неї відійшов та щось кинув у відчинений поштовий ящик, після чого втік. Вказала, що жодних грошових коштів вона з ОСОБА_4 не знаходила та віддати сережки сама не могла. Додатково зазначила, що ОСОБА_4 її не бив та тілесних ушкоджень їй не наносив.

Крім показань обвинуваченого та потерпілої у судовому засіданні, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.03.2023, зареєстрованою Дніпровським УП ГУНП у м. Києві, 23.03.2023 за адресою: м. Київ, просп. Шухевича, 8-А, 1-й під`їзд, невідомий відкрито заволодів золотими прикрасами (т. 1 а.с. 124-124 зв.).

Згідно протоколу огляду місця події від 23.03.2023, складеного старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , на сходинковій клітці (площадці) розташованої між першим та другим поверхами першого під`їзду будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , розміщені поштові скриньки у кількості 36 штук (шість блоків по шість штук). У п`ятому блоці (зліва на право) відчинено дверцята з цифрою «27». В середині скриньки виявлено пакет прозорий поліетиленовий, розміром приблизно 5х6 сантиметрів. В пакеті знаходяться 30 аркушів паперу схожих на банкноту номіналом 100 доларів США з написами «Не є платіжним засобом» (т. 1 а.с. 128-128 зв., 129-131).

Відповідно до протоколу обшуку від 24.03.2023 складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 за участю понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено на дивані сумку чорного кольору в якій виявлено сережку жовтого кольору ромбовидної форми (т. 1 а.с. 134-138).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.03.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 за участю понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та за участю потерпілої ОСОБА_7 , особа, що впізнає заявила, що впазнає чоловіка на фото № 3 (три), за рисами обличчя та всіма зовнішніми ознаками, впізнає його чітко та впевнено, саме він 23.03.2023 близько 17 год. 10 хв. зірвав золоту сережку в під`їзді будинку АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 141-142).

Відповідно до довідки пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.03.2023, на фото № 3 (три) зображений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 143).

Згідно протоколу огляду речей від 24.03.2023, складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві за участю потерпілої ОСОБА_7 , проведено огляд сережки з металу жовтого кольору вилученої протоколом обшуку від 24.03.2023 за адресою: АДРЕСА_2 . Присутня під час проведення огляду потерпіла ОСОБА_7 показала, що вказана сережка належить їй, впізнає її за всіма зовнішніми ознаками. Зазначила, що вказану золоту сережку 23.03.2023 близько 17 год. 10 хв. в парадному по АДРЕСА_3 відкрито викрав у неї (зняв з вуха) раніше невідомий чоловік та втік з нею (т. 1 а.с. 144).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.04.2023 складеного слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 , за участю потерпілої ОСОБА_7 , понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , потерпіла ОСОБА_7 вказала, що 23.03.2023 близько 17 год. 10 хв. вона поверталася додому з роботи. Неподалік від будинку помітила, що стоїть підозрілий чоловік, якого вона оминула та не розмовляла з ним. Потім за допомогою ключа відчинила домофон під`їзду, біля ліфта поставила бутиль з олією та сумку, а сама піднялася до поштових ящиків. Помітила, що за нею в під`їзд зайшов цей же підозрілий чоловік. Коли вона відкрила свій поштовий ящик, то чоловік схопив її та притиснув до стіни з правої сторони від ящиків, натиснув в область грудей та сказав віддавати гроші та телефон. Повідомивши, що в неї є лише 20 гривень, злочинець рукою викрутив та зняв золоту сережку з вуха. Сама сережка з гачком та на цілісний замочок не зачіпляється, тому він її прокрутив не пошкодивши вухо. Після цього вона почала кричати в під`їзді. Чоловік від неї відійшов та щось кинув у відчинений поштовий ящик, після чого втік. Вказала, що він її не бив та тілесних ушкоджень не наносив (т. 1 а.с. 151-153).

Згідно висновку експерта від 26.04.2023 № СЕ-19/111-23/20995-ФХД, складеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 , надана на дослідження сережка з металу жовтого кольору виготовлена зі сплаву на основі золота (60,5 %), а також містить мідь та срібло. Маса сережки становить 1,57 г. (т. 1 а.с. 156-157).

Відповідно до висновку експерта складеного судовим експертом ОСОБА_17 за результати проведення судово-товарознавчої експертизи від 26.04.2023 № 2012/23, ринкова вартість жіночої сережки, виготовленої зі сплаву на основі золота (60,5 %), а також що містить мідь та срібло, у вигляді ромбу, вагою 1,57 г., з маркуванням 585 проби, з урахуванням зносу, станом на 23.03.2023 року могла становити 2 461,62 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят одна гривня 62 коп.) (т. 1 а.с. 160-163).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. п. 3, 5 постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику в справах про злочини проти власності» грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

Крім цього, суд, будучи суб`єктивно вільним від упередження чи зацікавленості в результаті справи, зберігаючи критерії незалежності і безсторонності, критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_4 в частині пояснень того, що потерпіла його обмовляє та надає неправдиві покази щодо застосування ним фізичного впливу щодо неї, оскільки на переконання суду, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_7 раніше не були знайомі, у останньої об`єктивно не може бути причин для дачі неправдивих показів щодо способу вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яким він обвинувачується, а саме у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно та в умовах воєнного стану.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень Європейського суду з прав людини означає, що сукупність обставин справи встановлена під час судового розгляду, виключає будь яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, посткримінальну поведінку обвинуваченого, його спосіб життя, який зі слів обвинуваченого ОСОБА_4 пов`язаний із кримінальною діяльністю та те, що останній раніше судимий за вчинення, зокрема, корисливого злочину.

Як витлумачено у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 по справі № 695/492/20, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, яка пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого.

Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Так, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, з огляду на часткове визнання ним вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений заперечував факт вчинення ним будь якого фізичного впливу по відношенню до потерпілої з посиланням на його кримінальне минуле пов`язане виключно із шахрайством, що свідчить про наявність у обвинуваченого бажання уникнути покарання за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням та намагання переконати суд у тому, що він вчинив саме шахрайство, покарання за що являється більш м`яким ніж за ч. 4 ст. 186 КК України.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.

На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.

Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.

Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.

Вищевказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 винесеній за результатами розгляду справи № 135/563/22.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року) (рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, відсутності встановлених судом пом`якшуючих обставин, та встановленого судом рецидиву злочинів, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку, позицію сторони обвинувачення та потерпілої в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді семи років позбавлення волі.

При призначенні покарання суд також враховує, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2023 постановленим у справі № 755/12340/23, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2023, призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 70, 186 КК України, ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового приєднання до цього вироку невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2023 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, остаточно призначити покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , а саме з 23 липня 2023 року.

Речові докази у кримінальному провадженні: що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: сережку у вигляді ромбу, 585 проби золота, передану на зберігання потерпілій ОСОБА_7 на підставі зберігальної розписки від 24 березня 2023 року - залишити у володінні власника.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 30 аркушів паперу схожих на банкноту 100 доларів США з написом «Не є платіжним засобом», які упаковано до паперового конверту, заклеєного та скріпленого печаткою «Для пакетів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві», що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 019770 від 28.03.2023) - знищити.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: наплічну сумку чорного кольору, упаковану в спецпакету № ЕХР 0240904, що передана на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 019770 від 28.03.2023) - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 912 грн. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-23/17212-НЗРАП від 26.04.2023, 1 912 грн. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-23-ФХД від 26.04.2023 та 220 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи № 2012/23 від 26.04.2023, а всього стягнути 4 044 (чотири тисячі сорок чотири) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя