УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

цивільного позивача - ОСОБА_4 ,

представника потерпілих та цивільного позивача - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання цивільного позивача ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000783 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

В рамках вказаного кримінального провадження потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також цивільним позивачем ОСОБА_4 заявлені цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. При цьому, потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченого в свою користь матеріальну шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 52 565,62 грн та моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн. Потерпіла ОСОБА_9 просить стягнути з обвинуваченого в свою користь матеріальну шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 17 822,60 грн та моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн. Цивільний позивач ОСОБА_4 зі своєї сторони просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 303 680,00 грн, моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн, а також понесені ним витрати за проведення експертизи в розмірі 5500,00 грн.

26 грудня 2023 року цивільний позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне обвинуваченому ОСОБА_6 , з метою забезпечення заявленого ним цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

У підготовчому судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 клопотання про накладення арешту на майно підтримали частково, та просили накласти арешт лише на автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить обвинуваченому.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила вирішити клопотання цивільного позивача на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти клопотання цивільного позивача про накладення арешту на автомобіль обвинуваченого, посилаючись на те, що на автомобіль вже накладено арешт, який на теперішній час судом не скасований.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 Розділу ІІ КПК України).

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу (ч.3 ст.315 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч.6 ст.170 КПК України).

При цьому, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч.8 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_6 на праві власності належить автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Проте, ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28.07.2023, на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000783, на вказаний автомобіль вже накладено арешт з метою збереження речових доказів, з позбавленням обвинуваченого права розпорядження, відчуження та користування цим автомобілем.

На теперішній час вказаний арешт судом не скасовано, а тому, на думку суду, повторне накладення арешту на автомобіль обвинуваченого є недоцільним.

Крім того, ані цивільним позивачем, ані його представником у клопотанні про арешт майна та в судовому засіданні не обґрунтовано та не доведено, що невжиття таких заходів як арешт майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в частині відшкодування завданої шкоди.

На підставі вищенаведеного, суд вважає необхідним відмовити цивільному позивачу ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 170 - 174, 309, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити цивільному позивачу ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, що належить обвинуваченому ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 28.12.2023. Повний текст ухвали складений 02.01.2024.

Голоуючий ОСОБА_1