Справа № 530/735/23
Номер провадження 1-кп/530/121/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2023 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні в залі суду, в місті Зіньків, Полтавської області кримінальне провадження №0000063 від 08.02.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ( тел. НОМЕР_1 ) , українця, громадянина України, загальна середня освіта, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину , в силу ст.89 КК України раніше судимого,-

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2023 близько 13 години 21 хвилина, ОСОБА_5 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом в умовах воєнного стану (відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022), перебуваючи біля банкомату банку ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований в м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 81, Полтавського району, Полтавської області, з банківської картки банку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_6 таємно викрав грошові кошти загальною сумою 13520 (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вище вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 06.02.2023 близько 17 години 38 хвилин, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом в умовах воєнного стану (відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022), повторно перебуваючи біля банкомату банку ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований в м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 81, Полтавського району, Полтавської області, з банківської картки банку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_6 таємно викрав грошові кошти загальною сумою 7116 (вісім тисяч сто шістнадцять) гривень.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вище вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав при обставинах зазначених в обвинувальному акті. Стосовно цивільного позову вказав що повністю визнає моральну шкоду в сумі до 20 000 гривень , та матеріальну шкоду визнає в повному обсязі. Вказав, що готовий на сьогодні відшкодувати 1000 гривень , але потерпіла не бажає брати гроші , також вказав, що і раніше вже після вчинення кримінального правопорушення не одноразово пропонував потерпілій кошти у невеликих розмірах , але їй потрібно відразу всю суму , а таких коштів у нього немає , оскільки він на даний час не працює.

Потерпіла ОСОБА_6 попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України ,суду пояснила, що ОСОБА_9 знала , оскільки її сестра співмешкала якийсь час з ним . 03.02.2023 року він прийшов до неї додому де вона проживає із своїм стареньким батьком та зголосився допомогти порізати їй качок , потім вона дала йому свою картку Приват банку та повідомила йому пін код своєї картки і сказала щоб він пішов у магазин та скупився на обід , коли ОСОБА_5 повернувся то приніс пакет із продуктами на суму близько 400 гривень , картку повернув . Через пару днів 6 лютого 2023 року він знову прийшов та попрохав мене позичити йому 1000 гривень , бо у нього повинна народитись дитина , вона погодилась , але спочатку не знайшла картку Приват банку , на що ОСОБА_10 сказав що зможе зняти через телефон її , вона передала йому і телефон, після чого він пішов. В цей же день вона пішла до магазину та коли хотіла розрахуватись карткою виявилось що коштів на картці немає. Вона відразу пішла у поліцію та написала заяву вказавши на ОСОБА_11 . А на другий день ОСОБА_11 приніс та повернув їй телефон , претензій щодо телефона вона не має. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та прохала його задовольнити , на запитання суду повідомила, що не хоче брати від ОСОБА_11 гроші частинами , наполягала на суворому покаранні.

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_7 прохав задовольнити цивільний позов, а покарання призначити на розсуд суду.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого ,поясненнями потерпілої та оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого, докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження цих доказів, які ніким не оспорюються.

Заслухавши показання обвинуваченого , показання потерпілої , вивчивши матеріали, які характеризують обвинуваченого суд дійшов до висновку , що своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану по першому епізоду , та своїми умисними та протиправними діями , які виразились у таємному викраденні чужого майна вчиненому повторно та в умовах воєнного стану - ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з цим, при призначенні покарання суд також враховує і наступне. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї, його матеріальний стан тощо.

Враховуючи вище викладене, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання судом враховується те, що кримінальне правопорушення вчинене ним відноситься до тяжкого злочину . Обставини справи, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення , визнання вини , відсутність обставини що обтяжують покарання, той факт , що обвинувачений раніше судимий в силу ст. 89 КК України , оскільки був засуджений вироком Машівського районного суду Полтавської області від 29.10.2021 року до покарання у виді штрафу в сумі 1700 гривень , а штраф сплатив 01.05.2023 року , позицію потерпілої яка прохала призначити покарання суворе, але з тією можливістю щоб обвинувачений зміг працювати та відшкодувати їй кошти , також суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 мав бажання відшкодувати частково потерпілій кошти, але вона категорично не захотіла їх взяти , те що у обвинуваченого на утриманні є малолітня дитина , той факт що він визнав повністю цивільний позов та попросив пробачення у потерпілої , що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює , але здоровий та працездатний, суд прийшов до переконання , що основне покарання йому слід призначити у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої у даному кримінальному провадженні суд керується наступним.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Так, потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов, в якому вона прохає : стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальну шкоду в сумі 21295 гривень 98 копійок , моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень . Відповідно до ст.. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на вище вказане, виходячи із характеру вчиненого обвинуваченою діяння, конкретних обставин справи та із врахуванням засад виваженості, розумності та справедливості, глибину фізичних та душевних страждань, що зазнала потерпіла, та той факт , що обвинувачений визнав повністю цивільний позов - то він підлягає до задоволення повністю та відшкодуванню на користь ОСОБА_6 моральна шкода у розмірі 20000 грн., а матеріальна шкода в сумі 21295,98 грн яка підтверджені в правовому полі та визнається обвинуваченим ОСОБА_8 - підлягає стягненню з обвинуваченого в повному обсязі .

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі - банківська картка ПАТ КБ Приват банку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити у її власності , купюру номіналом 500 гривень яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 , оптичний диск який долучений до матеріалів кримінальної справи - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000063

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349 , 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два ) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання..

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду завдану їй кримінальним правопорушенням в сумі 21295 (двадцять одна тисяча двісті дев`яносто п`ять) гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду завдану їй кримінальним правопорушенням в сумі 20000 ( двадцять тисяч ) гривень

Речові докази по справі - банківська картка ПАТ КБ Приват банку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити у її власності , купюру номіналом 500 гривень яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 , оптичний диск який долучений до матеріалів кримінальної справи - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000063

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1