ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3340/23 Справа № 190/1591/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року за поданням ДУ "П`ятихатська виправна колонія №122" МЮ України про застосування до засудженого ОСОБА_7 остаточного покарання за наявності кількох вироків, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, та такою, що підлягає скасування через невідповідність її фактичним обставинам та процесуальному закону.

Вважає, що судом при призначенні йому остаточного покарання за сукупністю вироків неправомірно було враховано вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року, яким поглинуто вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2023 року та визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 7 місяців, оскільки фактично його не було засуджено згаданим вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року.

Вказує, що в матеріалах особової справи відсутні відомості про отримання ним копії відповідного рішення, про наявність даного вироку він дізнався в 2020 році, коли його копію йому вручив начальник спецчастини ВК - 122 ОСОБА_9 .

Акцентує увагу на тому, що він не погоджується з вказаним вироком та був позбавлений можливості його оскаржувати, даний вирок не міг набрати законної сили, оскільки відсутні дані стосовно вручення його копії в залі суду, також він не отримував його копію і в СІЗО Херсона.

Наведені обставини вважає такими, що виключають врахування вироку Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року при призначення йому остаточного покарання.

Оскаржуваною ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року задоволено клопотання начальника Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№ 122)» про застосування остаточного покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2023 року, більш суворим покаранням за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року, вирішено остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 14 липня 2019 року, тобто з моменту затримання.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що відносно засудженого ОСОБА_7 було ухвалено декілька вироків суду, і при цьому вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року не був врахований під час ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2023 року. Під час дослідження матеріалів особової справи судом встановлено, що в матеріалах особової справи міститься ухвала П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07.10.2020 року, відповідно до якої відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення у відповідність вироку Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, майже три роки тому ОСОБА_7 було відомо про існування зазначеного вироку суду і він не заперечував факт засудження цим вироком.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого та захисника, які просили апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги засудженого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Наявними матеріалами встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2023 року, за яким ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання, останній був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до 5 років позбавлення волі; остаточне покарання йому призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 10.09.2019 року, у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна; початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту його фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування покарання, відбуту частину покарання за вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 10.09.2019 року. Вирок набрав законної сили 04 липня 2023 року.

Крім того, вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року ОСОБА_7 був засуджений за вчинення кримінальних правовопорушень, передбачених ст. ст. 289 ч. 2, 185 ч. 3, 185 ч. 2 КК України, і йому призначено покарання у виді 6 років 7 місяців позбавлення волі. Остаточне покарання призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 10.09.2019 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, - у виді 6 років 7 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з 14.07.2019 року, тобто з моменту затримання.

З наведеного вбачається що, вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року не був врахований Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області під час ухвалення вироку від 01.06.2023 року, за яким ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання, а отже щодо останього на час звернення установи відбування покарання до суду із відповідним клопотанням існувало два окремих вироки суду, покарання за якими не було відбуте.

Оскаржуваною ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року задоволено клопотання начальника Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№ 122)» про застосування остаточного покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2023 року, більш суворим покаранням за вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року, вирішено остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 6 (шести) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Аналізуючи доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що він не засуджувався вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року, а відтак покарання за цим вироком відбуванню ним не підлягає, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, надуманими та висловленими з метою уникнення кримінального покарання.

Так, в матеріалах справи наявний як вказаний вирок, так і розпорядження суду про його виконання (а.с. 5-7), крім того даний вирок внесено до ЄДРСР, а також цей реєстр містить ухвали суду у тому ж кримінальному провадженні, зокрема про переведення ОСОБА_7 до СІЗО, про залишення його в умовах СІЗО, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Більше того, у 2020 році засуджений звертався до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про приведення у відповідність вироку Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року, а у подальшому оскаржував ухвалу суду від 07.10.2020 року про відмову в задоволенні цього клопотання в апеляційному порядку, при цьому ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2020 року у задоволенні його апеляційної скарги було відмовлено.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для сумнівів у тому, що ОСОБА_7 дійсно було засуджено вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.04.2020 року. Відтак вказаний вирок підлягав врахуванню при вирішенні питання призначення цьому засудженому покарання за наявності кількох вироків, а апеляційна скарга ОСОБА_7 є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2023 року про застосування остаточного покарання засудженому ОСОБА_7 за наявності кількох вироків, за поданням ДУ "П`ятихатська виправна колонія №122" МЮ України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4