Справа № 690/541/23
Провадження № 1-кп/690/115/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000416 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, освіта середня спеціальна, розлучений, офіційно не працевлаштований, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , має на утриманні 1 неповнолітню дитину, раніше судимий вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2023 року за ч. 1 ст. 164 КК України призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт, не військовозобов`язаний за станом здоров`я, запобіжний захід не обирався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим 19.05.2023 року вироком Звенигородського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, однак будучи 10.07.2023 року письмово ознайомленим працівниками Звенигородського районного сектору № 1 Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також кримінальною відповідальністю за ухилення від відбуття громадських робіт, передбаченою ч. 2 ст. 389 КК України, отримавши направлення для відбування покарання до Ватутінського виробничого управління житлово-виробничого господарства, діючи умисно, з мотивів зневаги до судового рішення та з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, без підтвердження наявності поважних причин, ухилився від відпрацювання громадських робіт, передбачених графіками виходу на роботу від 13.07.2023 року № 298, від 01.08.2023 року № 335, складеними на виконання розпорядження начальника Ватутінського виробничого управління житлово-виробничого господарства від 13.07.2023 року № 18, оскільки до фактичного відбуття громадських робіт взагалі не приступив, як наслідок, не відбув жодної години з призначених 100 годин громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, чим вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений вказав суду, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння та бажає давати показання.

Відповідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.03.2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вказано, що дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

З огляду на вказане, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку в повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, учасники судового провадження, які з`явились у судове засідання, не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого і ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням відповідних письмових доказів, які підтверджують: обставини щодо події кримінальних правопорушень; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального проступку; місцезнаходження речових доказів, розмір процесуальних витрат, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого з метою з`ясування наявності обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та надав суду показання за змістом яких він був обізнаний з порядком, місцем та способом відбування призначеного йому вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2023 року покарання у виді 100 годин громадських робіт. У зв`язку з цим він з`явився до Ватутінського виробничого управління житлово-виробничого господарства та хотів відбувати покарання, шляхом виконання громадських робіт виключно у вільний час, а не згідно графіку, оскільки він займається підготовкою машин до ремонту/продажу, що є його єдиним джерелом доходу, та його режим роботи є ненормований і залежить від наявності клієнтів. З урахуванням вказаного, він не мав можливості приступити до виконання громадських робіт у вказаний в графіках період, оскільки займався виконанням замовлень. Додатково вказав, що упродовж останніх місяців він своєчасно сплачує аліменти та намагається гасити заборгованість за ними, чого не міг би робити в разі відбуття громадських робіт за встановленим графіком.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, підтверджується доказами, які судом визнані належними та допустимими, а також безпосередньо досліджені у судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2023 року в справі № 694/1195/23 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком 100 годин.

Відповідно до матеріалів особової справи ОСОБА_3 № 16/2023, вилученої на підставі ухвали слідчого суді Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.08.2023 року в Звенигородському районному секторі № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області:

-згідно підписки ОСОБА_3 10.07.2023 року ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також наслідки в разі ухилення від їх відбування;

-згідно направлення від 10.07.2023 року № 34/4/1640-23 ОСОБА_3 для відбуття громадських робіт направлено до Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства та вказано про необхідність приступити до їх виконання з 13.07.2023 року;

-розпорядженням начальника Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства від 13.07.2023 року № 18 з метою відбування покарання у виді громадських робіт строком 100 годин ОСОБА_3 залучено до робіт по благоустрою в м. Ватутіне;

-згідно графіків виходу на роботу засудженого до громадських робіт від 13.07.2023 року № 298, від 01.08.2023 року № 335 ОСОБА_3 визначено об`єкти та види робіт на них;

-відповідно до змісту довідки Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства від 13.07.2023 року № 299 ОСОБА_3 відмовився підписувати довідку інструктажу з техніки безпеки та повідомив про те, що не буде відпрацьовувати громадські роботи;

-згідно довідок Ватутінського виробничого управління житлово-комунального господарства від 14.07.2023 року № 302, від 21.07.2023 року № 317, від 28.07.2023 року № 329, від 04.08.2023 року та від 11.08.2023 року № 352 ОСОБА_3 14.07.2023 року, в періоди часу з 17 по 21 липня 2023 року, з 24 по 28 липня 2023 року, з 31 липня по 04 серпня 2023 року на відпрацювання громадських робіт не з`явився з невідомих причин,

-відповідно до табелю виходу на роботу від 01.08.2023 року № 334 та відомості від 01.08.2023 року № 336 засуджений до громадських робіт ОСОБА_3 в липні 2023 року не відпрацював жодної години громадських робіт;

-згідно акту перевірки виконання судового рішення щодо виконання покарання у виді громадських робіт від 02.08.2023 року встановлено, що засуджений ОСОБА_3 до відбування громадських робіт не приступив.

-відповідно до табелю виходу на роботу від 16.08.2023 року № 3594 та відомості від 16.08.2023 року № 361 засуджений до громадських робіт ОСОБА_3 в серпні 2023 року не відпрацював жодної години громадських робіт.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду кримінального провадження винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні доведена у повному обсязі, та сумніви в суду щодо вказаного відсутні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що його ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт зумовлено зайнятістю на виконання замовлень з підготовки автомобілів до ремонту/продажу, підлягають критичній оцінці, оскільки відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 56 КК України громадські роботи можуть виконуватися засудженим у вільний від роботи час та не більше як чотири години на день. Водночас засудженим не відбуто жодної з 100 годин громадських робіт призначених вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2023 року.

За місцем проживання ОСОБА_3 негативно не характеризується.

У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що усвідомлює допущене ним порушення та шкодує про нього, а також, що вживатиме всіх можливих заходів до погашення наявної заборгованості зі сплати аліментів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є рецидив кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, суд, крім обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, також враховує: суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке класифікується як кримінальний проступок; особу винного, який станом на 01.10.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 140 821,10 грн., думку прокурора про призначення покарання у виді обмеження волі та звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком.

З урахуванням вказаного та принципу індивідуалізації покарання, а також відсутності обмежень, передбачених ч. 3 ст. 61 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком наближеним до мінімального, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2023 року в виді 100 годин громадських робіт, що в перерахунку за правилами пп. 4) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, становить 12,5 днів обмеження волі, у виді 10 днів обмеження волі, та на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 75 КК України звільняє від його відбування з випробуванням, якщо він упродовж іспитового строку, визначеного судом, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, з переліку, передбачених ст. 76 КК України, вважаючи, що саме така міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою та справедливою для нього.

Положеннями ч. 4 ст. 71 КПК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались, підстави для їх обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 34, 51, 61, 65-67, 71, 72, 75, 76, 389 КК України, ст.ст. 100, 110, 349, 368, 370, 373, 374, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 3 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 389 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.05.2023 року у виді 10 днів обмеження волі, та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 3 (три) місяці 10 (десять) днів.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік, який рахувати з часу проголошення вироку.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, підстави для їх застосування до набрання даним вироком законної сили відсутні.

Речові докази, а саме: особову справу ОСОБА_3 № 16/2023 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1