Справа № 358/1103/23 Провадження № 1-кп/358/259/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001328 від 01.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, тимчасово не працюючий, раніше не судимий, номер картки платника податків - НОМЕР_1 , засоби зв`язку: НОМЕР_2 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , в період дії воєнного стану на території України, введеного в зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (із змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 23.08.2022, №757/2022 від 16.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 та № 254/2023 від 01.05.2023) 27.05.2023 близько 20.00 години перебував у квартирі АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , де помітив належну ОСОБА_6 дерев`яну скриньку, яка лежала в одній з кімнат квартири, в якій остання зберігала власні ювелірні прикраси, про що було заздалегідь відомо ОСОБА_5 , внаслідок чого у нього виник злочинний корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна.

Цього ж вечора, 27.05.2023 приблизно о 20.05 години ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, користуючись відсутністю власниці та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, відчинив дерев`яну скриньку, належну ОСОБА_6 , звідки таємно викрав частину ювелірних виробів, а саме три золотих сережки 585 проби, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судово товарознавчої експертизи № 3755/23 від 05.07.2023, ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 10863,48 гривень.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Доказами вчинення вказаного кримінального правопорушення є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні, ОСОБА_5 свою вину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Вказав, що він 27.05.2023 близько 20.00 год. прийшов із своєю дружиною за дитиною до тещі ОСОБА_6 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_3 , де перебуваючи в квартирі та знаючи де теща зберігає свої золоті прикраси, де з дерев`яної скриньки, належної ОСОБА_6 таємно викрав три золоті сережки, які здав в ломбард. Він вирішив вчинити крадіжку, оскільки на той час мас скрутне матеріальне становище. На даний час він викупив із ломбарду сережки та віддав їх потерпілій.

Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про проведення розгляду кримінального провадження без її участі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, речових доказів у кримінальному провадженні та процесуальних витрат.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що подія вищеописаного кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані: як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Така позиція суду ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростована іншими доказами у справі, тому і покладена в основу обвинувального вироку.

Відповідно до ст.ст. 8, 9, 17 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, розглядаючи питання призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, Європейський суд з прав людини вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи» (справа «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченого суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за даними наявної документації на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога - не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не є депутатом, не є особою з інвалідністю, добровільно відшкодував потерпілій майнову шкоду шляхом повернення викраденого майна, що підтверджується розпискою ОСОБА_6 від 20.07.2023.

Суд також враховує висновок уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до якого ризик вчинення ОСОБА_5 повторного правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо без позбавлення волі.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за скоєння кримінального правопорушення, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, суд враховує, що ним вчинено тяжкий злочин, за який санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Крім того, суд враховує, що на досудовому слідстві ОСОБА_5 добровільно відшкодував заподіяну шкоду шляхом повернення викраденого майна, щиро покаявся у вчиненому, а тому його виправлення можливо без відбування призначеного покарання в умовах здійснення контролю за його поведінкою. Такі висновки суду не суперечать висновкам органу пробації, які містяться в матеріалах справи.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку, характеристику обвинуваченого, його вік та відношення до скоєного, відсутність будь-яких тяжких наслідків, на думку суду до обвинуваченого можливо застосувати звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Клопотань про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлялося, тому суд не вбачає підстав для його обрання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 31, 100, 124, 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 , в період випробувального строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм, Харківської області, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи: № 3755/23 від 05.07.2023 на загальну суму 260 (двісті шістдесят) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1