печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2023 м. Київ

Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши кримінальне провадження № 0001111 відомості про яке 21.06.2023 внесено до ЄРДР за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине, Полтавської області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , захисник - ОСОБА_5 , представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 , потерпіла - ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

20.06.2023 приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 , прийшов до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживала наглядно йому знайома ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де, достовірно знаючи про наявність у неї грошових коштів, маючі злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення в умовах воєнного стану,подзвонив у двері квартири, які ОСОБА_7 відчинила, у звязку з чим ОСОБА_3 отримав безперешкодний доступ до квартири.

Перебуваючи у вищевказаній квартирі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з метою подавити опір заламав обидві руки ОСОБА_7 , вихватив її мобільний телефон марки iPhone 11 Pro Max, та почав обшукувати приміщення квартири потерпілої з метою відшукання грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_3 відкрито викрав з сумки типу «бананка», яка знаходилася на дивані кухні вищевказаної квартири потерпілої, грошові кошти в сумі 59500 гривень та 100 доларів США, які в перерахунку на Національну валюту, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного Банку України станом на 20.06.2023, становить 3657грн., та поклав викрадені грошові кошти до кишені куртки чорного кольору, в яку був одягнений.

Після чого, ОСОБА_3 покинув приміщення квартири разом з викраденими грошовими коштами та направився в невідомому напрямку, тим самим маючи змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 63 157 гривень.

За вказаних дій ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення

за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Суд, за згодою учасників судового провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, ухвалив про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, встановивши обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження, а саме допит обвинуваченого, дослідження документів що характеризують особу овинувачену, документи щодо речових доказів та судових витрат. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду зазаначив, що 20.06.2023 о 22 год. 00 хв., підійшов до будинку АДРЕСА_4 , де мешкає наглядно знайома ОСОБА_7 , знаючи про наявність у неї грошових коштів, які на його думку належать йому, піднявся до квартири АДРЕСА_3 , подзвонив у двері квартири, які потерпіла відчинила самостійно та зайшов до квартири, де перебуваючи у вищевказаній квартирі, заламав останній руки, вихватив мобільний телефон з рук останньої марки iPhone 11 Pro Max та почав обшукувати приміщення квартири потерпілої з метою відшукання грошових коштів. Знайшовши сумку типу «бананка», яка знаходилася на дивані кухні вищевказаної квартири витягнув з неї грошові кошти в сумі 59500 гривень та 100 доларів США, які поклав до кишені своєї куртки, після чого, покинув приміщення квартири.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у "розумної (розсудливої) людини" не може лишатися "розумного сумніву", що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_3 обвинувачення за ст. 186 частина 4 КК України знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вірно кваліфіковано за ст. 186 частина 4 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

У відповідності до вимог статті 50 КК України "Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність."

Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства".

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до особливо тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Суд, призначаючи ОСОБА_3 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає ту обставину, що ОСОБА_3 визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України - судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного ( обвинуваченого, засудженого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року ( заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах "Ювченко та інші проти України" ( рішення від 09 квітня 2020 року) та в справі "Скачкова та Рижа проти України" ( рішення від 16 липня 2020 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу " законності" і воно не було свавільним".

У справі " Белане Надь проти Угорщини" ( рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі "Садоха проти України" ( рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити " особистий надмірний тягар для особи".

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року у справі № 754/714/20 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, яке станом на день ухвалення цього вироку обвинуваченим ОСОБА_3 не виконано, та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19.11.2020 (з урахуванням ухвали про виправлення описки 30 листопада 2020 року) за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до чотирьох місяців арешту, яке відбуто 28.12.2020 року, та наразі вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, на обліку у психіатричних та наркологічних лікувальних закладах не перебуває.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

На підставі вищевикладеного суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Водночас, покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року у справі № 754/714/20 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень, в порядку ч. 3 ст. 72 КК України не підлягає складанню з іншими видами покарань і виконується самостійно.

21 червня 2023 року ОСОБА_3 було затримано на підставі ст. 208 КПК України і на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до реального покарання у виді позбавленні волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 слід залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України "Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно довідки Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за висновок експерта від 28 червня 2023 року № СЕ-19/111-23/32915-Д витрати на проведення судово-дактилоскопічної експертизи складають 1912 грн. 00 коп.

Відповідно до довідки Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за висновок експерта від 12 липня 2023 року № СЕ-19/111-23/32888-НЗПРАП витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів складають 1434 грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України "суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові".

У відповідності до положення ч. 4 ст. 174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам, скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2023 року у справі № 757/28009/23-к на майно, яке вилучено в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- Мобільний телефон марки «Redmi 4A», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім карткою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S8», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , без сім картки; сім картка «Київстар» - НОМЕР_6 ; сім картка «Водафон» - НОМЕР_7 ; сім картка - НОМЕР_8 ; флеш накопичувач «SP» 32GB micro SD, які поміщено до спец пакету № INZ 2011822 - повернути володільцю ОСОБА_3

- Два прозорі поліетиленові пакетики з пазовими замками, у яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, що поміщено до спец пакету № KIV 1103670 - знищити.

- Кошти в сумі 53 135 (п`ятдесят три тисячі сто тридцять п`ять) гривень, купюрами по 1000 грн. - 12 шт., по 500 грн. - 70 шт., по 200 грн. - 30 шт., по 50 грн. - 1 шт., по 20 грн. - 4 шт., по 5 грн. - 1 шт.;. кошти в сумі 100 (сто) доларів США однією купюрою КВ 69718548 С, які поміщено до спец пакету № PSP 2099722.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 318, 322, 342-352, 358,363-368 КПК України, ч. 4 ст. 186 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (сіми) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 , тобто з 21.06.2023 року.

Покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року у справі № 754/714/20 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень, в порядку ч. 3 ст. 72 КК України - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи від 22.06.2023 у розмірі 1434, 00 та процесуальні витрати на проведення експертизи від 28.06.2023 у розмірі 1912,00

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2023 у справі №757/28009/23 - скасувати.

Речові докази:

- Мобільний телефон марки «Redmi 4A», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім карткою НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S8», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , без сім картки; сім картка «Київстар» - НОМЕР_6 ; сім картка «Водафон» - НОМЕР_7 ; сім картка - НОМЕР_8 ; флеш накопичувач «SP» 32GB micro SD, які поміщено до спец пакету № INZ 2011822 - повернути володільцю ОСОБА_3

- Два прозорі поліетиленові пакетики з пазовими замками, у яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, що поміщено до спец пакету № KIV 1103670 - знищити.

- Кошти в сумі 53 135 (п`ятдесят три тисячі сто тридцять п`ять) гривень, купюрами по 1000 грн. - 12 шт., по 500 грн. - 70 шт., по 200 грн. - 30 шт., по 50 грн. - 1 шт., по 20 грн. - 4 шт., по 5 грн. - 1 шт.;. кошти в сумі 100 (сто) доларів США однією купюрою КВ 69718548 С, які поміщено до спец пакету № PSP 2099722 - повернути потерпілій ОСОБА_7

- вісім паперових конвертів з змивами які упаковано та опломбовано, а саме паперові пакети Національної поліції України № NPU-0206229, NPU-0206230, NPU-0206231, NPU-0206232, NPU-0206233, NPU-0206234, NPU-0206235, NPU-0206236, які скріплені підписами спеціаліста та понятих - залишити в матеріалах кримінального провадження

- два сліди пальців рук та первинне упакування, які поміщено до спец-пакету № 3034108 вилучені при огляді місці події за адресою: АДРЕСА_5 від 20.06.2023 - залишити в матеріалах кримінального провадження

- дактилоскопічну карту на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, захиснику, прокурору, потерпілій та представнику потерпілої.

Суддя ОСОБА_1