Справа № 541/3370/23
№ провадження 1-кп/541/355/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000986 від 10.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хомутець, Миргородського району, Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 05.09.2023 вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 60 (шістдесят) годин громадських робіт,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

08 серпня 2023 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 проходячи поблизу домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 , де біля дерева побачив велосипед марки «Україна», належний потерпілій ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, користуючись тим, що власник та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, діючи в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та продовжено по теперішній час, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу, за допомогою розвідного ключа, який зберігав при собі, демонтував і викрав з велосипеду марки «Україна» переднє колесо з покришкою діаметром 28 дюймів, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/12886-ТВ від 24.08.2023 становить 390 грн. 00 коп., належне потерпілій ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим довів свій кримінально-протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 390 гривень.

Своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), скоєному в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся. Суду пояснив, що 08.08.2023 року проходячи повз будинок АДРЕСА_3 побачив біля дерева велосипед марки «Україна», з якого, за допомогою розвідного ключа, скрутив переднє колесо, яке приніс додому. В подальшому колесо було вилучено у нього.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що претензій майнового чи морального характеру до ОСОБА_4 не має, не наполягала на суворій мірі покарання.

Відповідно до ст. 349 КПК України інші докази судом не досліджувалися оскільки вони всіма учасниками судового розгляду визнані і не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком з покладенням обов`язків , передбачених ст.ст. 75, 76 КК України.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України доведена поза розумним сумнівом, і його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ст.65 КК України вказує на те, що загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 міри покарання, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

При призначенні покарання суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав, розкаюється у скоєному, посередньо характеризуються за місцем мешкання, як пом`якшувальні вину обставини, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Матеріальна шкода потерпілій відшкодована, потерпіла не наполягає на суворій міри покарання.

При призначенні покарання, суд враховує характер і ступень тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, характеризуючі дані на обвинуваченого, його відношення до скоєного та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст. 75,76 КК України.

Суд приймає до уваги ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, спосіб вчинення і вважає, що призначене судом покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження ним нових кримінальних правопорушень.

Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.09.2023 року ОСОБА_4 , визнано винним за ч 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 60 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили.

Згідно довідки Миргородського міського сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області станом на 07.11.2023 року невідбутий строк громадських робіт становить 60 годин громадських робіт.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349,368, 370, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи .

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2023 року, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 60 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Колесо в зборі від велосипеду марки «Україна», що зберігається в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в Полтавський апеляційний суд через Миргородській міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1