БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/1977/23
Провадження №1-кс/497/103/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження за клопотанням про скасування арешту майна

01.02.2024 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ознайомившись зі змістом клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2024 року до Болградського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000511 від 27.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яким просила:

- зняти арешт з автомобіля «Ford Fiesta» н/з « НОМЕР_1 », накладений ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області ухвалою №497/1977/23 від 30.08.2023 року;

- зобов`язати певних посадових осіб повернути автомобіль власникові;

- розгляд клопотання здійснити за відсутності ОСОБА_2 у зв`язку із віддаленістю проживання та обмеженістю пересування через наслідки травм, отриманих при ДТП.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за клопотанням, виходячи з наступного.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року по справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18 визначено, що слідчий суддя наділений повноваженнями приймати рішення про припинення застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження КПК України не передбачає.

Так, чинний КПК України не передбачає прийняття слідчим суддею такого рішення, як відмова у відкритті провадження за клопотанням про скасування арешту майна.

Ч. 5, 6 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Пунктами 2, 15, 19 ч. 1 ст.7 КПК України передбачені такі загальні засади кримінального провадження, як законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та диспозитивність.

Частиною 1 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Окрім наведеного, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Слідчим суддею також враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Разом з тим, в додатках до клопотання заявником не надано слідчому судді документів щодо:

- підтвердження особи заявника;

- накладення арешту на зазначене заявником майно;

- зв`язку заявника з зазначеним майном;

- стадії кримінального провадження.

До клопотання заявником взагалі не додано жодного доказу, хоча в клопотанні про скасування арешту майна наявні посилання на певні процесуальні документи.

Керуючись загальними засадами кримінального провадження, тим, що чинний КПК України має інститут попередньої перевірки матеріалів, що підлягають розгляду слідчим суддею (ст. 303-304 КПК України) та у ньому імплементовані процесуальні рішення у вигляді повернення такого матеріалу або відмова у відкритті провадження за ним, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за вказаним клопотанням.

У зв`язку з наведеним, відмова у відкритті провадження за клопотанням особи через зазначені обставини - не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 26, 170, 174, 303-304 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_2 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000511 від 27.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження не позбавляє можливості повторно звернутись до слідчого судді з зазначеним клопотанням.

Копію ухвали надіслати усім сторонам.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з часу її прийняття та підлягає до негайного виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1