Справа № 203/3336/23
Провадження № 1-кс/0203/4967/2023
УХВАЛА

07 грудня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 про самовідвід у справі №203/3336/23 (провадження №1-кс/0203/4950/2023) за розглядом клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 , про продовження строків запобіжних заходів у кримінальному провадженні, розпочатому 12 травня 2022 року з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 4 2022 04 , за підозрою

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, -

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 , про продовження строків запобіжних заходів у кримінальному провадженні, розпочатому 12 травня 2022 року з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 4 2022 04 , в тому числі, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Слідчий суддя ОСОБА_6 заявила самовідвід від розгляду зазначеного клопотання.

В заяві про самовідвід слідчий суддя ОСОБА_6 послалась на те, що у її провадженні на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06 грудня 2023 року передане погоджене прокурором клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 , про продовження строків запобіжних заходів у кримінальному провадженні, розпочатому 12 травня 2022 року з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 4 2022 04 , за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Мотиви клопотання залежать від розгляду питання продовження строку досудового слідства з 18 грудня 2023 року до дев`яти місяців і тісно пов`язані з підставами визнання виняткової складності провадження за погодженим заступником Генерального прокурора клопотанням слідчого, що наразі продовжує розглядатися іншим слідчим суддею.

Разом з тим, стороною захисту заявлений відвід слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6 від розгляду зазначеного клопотання про продовження строків досудового слідства, з чим був пов`язаний заявлений слідчим суддею самовідвід за критеріями демонстрації дотримання етичних норм під час розгляду такого чутливого для сторони захисту процесуального питання, що задоволений ухвалою судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року.

При цьому закінчення строку запобіжного заходу припадає на вихідний день 10 грудня 2023 року, добігаючи кінця у п`ятницю 08 грудня раніше за об`єктивно можливий строк вирішення питання продовження досудового слідства 18 грудня 2023 року.

Тобто, клопотання про продовження запобіжного заходу, що наразі може розглядатися лише в межах строку досудового слідства у шість місяців (до 18 грудня 2023 року), мотивовано відповідно до п.2 ч.3 ст. 199 КПК України обставинами, покладеними в основу клопотання про продовження строку досудового розслідування до дев`яти місяців, а тому розгляд по суті питання продовження запобіжного заходу буде містити висновки слідчого судді щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, але яким має бути надана оцінка під час розгляду клопотання від розгляду якого вона, як слідчий суддя, відведена.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, в рішеннях якого у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України» безсторонність суду визначається за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Беручи до уваги особисті переконання окремого судді, його безсторонність у справі за суб`єктивним критерієм презюмується. За об`єктивним критерієм у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки і проявлене ставлення до справи таку природу та ступінь, що б свідчити про упередженість суду, та, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Відповідно, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини в § 26 рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», за яким «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», через що навіть зовнішні прояви у поведінці можуть мати певну важливість для розв`язання питання про неупередженість суду, а за правилом об`єктивного критерію в § 45 рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві, з огляду на що належить визнати відкриття обставин для самовідводу.

Зокрема, за критерієм об`єктивності в усіх процесуальних діях, що супроводжують ухвалення судового рішення, вона, як слідчий суддя, має дотримуватися п. 2.4 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, які втілені в Кодексі суддівської етики, що затверджений рішенням XI З`їзду суддів України від 22.02.2013 (надалі Бангалорські принципи), утримуючись перед розглядом справи будь-яких коментарів, що могли б з огляду на розумну оцінку ситуації якимось чином вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу.

В свою чергу, висловлення будь-яких міркувань в межах існуючих строків досудового слідства з приводу процесуальних ризиків і необхідності нового щоразу короткострокового збереження запобіжних заходів за клопотанням сторони обвинувачення, яка таким чином демонструє певну неузгодженість у плануванні слідчих дій для закінчення досудового слідства, може стати приводом для маніпулювань сторони захисту з метою впливу на її безсторонність з дискредитацією у статусі слідчого судді на випадок невдалої такої спроби.

За таких обставин навколо питання продовження строків запобіжних заходів в процесі розгляду нового клопотання сторони обвинувачення за межами строку досудового слідства з розрахунку на його продовження складається ситуація, що може створити видимість наявності у слідчого судці упередженого ставлення до результату розгляду саме з цього питання. Тому за критеріями демонстрації дотримання етичних норм відповідно до п. 4.3 Бангалорських принципів, як суддя, вона має уникнути цієї конкретної ситуації єдино можливим за даних обставин способом самовідводу згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, незважаючи на нічим не спростовану презумпцію її неупередженості, як судді, за суб`єктивним критерієм.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви про самовідвід, зазначив, що підстави для висновку про упередженість та необ`єктивність судді відсутні, а причиною самовідводу є чисельні необґрунтовані відводи, які були заявлені слідчому судді раніше.

Захисник ОСОБА_4 , в судовому засідання, в режимі відеоконференції, поклалась на розсуд суду.

Підозрювана ОСОБА_5 просила задовольнити заяву слідчого судді про самовідвід.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши заяву про самовідвід та матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 7ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 суддя зобов`язаний зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За правилами, встановленими Бангалорськими принципами поведінки судді від 19.05.2006, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, ай в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

З огляду на наведені нормі кримінального процесуального закону, суд зазначає, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Таким чином, сумніви сторони захисту щодо неупередженого розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування та щодо прийняття за результатом його розгляду обґрунтованого, вмотивованого та законного рішення, мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер.

Презумпція неупередженості слідчого судді ОСОБА_6 за суб`єктивним критерієм при розгляді клопотання прокурора жодними доказами не спростована.

Разом з цим, стосовно об`єктивного критерію слід зазначити, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про неупередженість суду навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п. 26), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п. 45). Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 5 грудня 2023 року задоволено заяву слідчого судді ОСОБА_6 від розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 9 місяців.

Клопотання про продовження запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 мотивовано обставинами, покладеними в основу клопотання про продовження строку досудового розслідування до дев`яти місяців.

Оцінка доводам сторони обвинувачення щодо наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, має бути надана під час розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, а наразі клопотання про продовження строку тримання під вартою може розглядатися лише в межах строку досудового слідства у шість місяців (до 18 грудня 2023 року).

В той же час при розгляді по суті клопотання про продовження запобіжного заходу на зазначений слідчим строк слідчий суддя також повинен надати оцінку обставинам, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, однак від розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування слідчий суддя ОСОБА_6 відведена.

На думку суду, у разі незадоволення самовідводу слідчого судді ОСОБА_6 та розгляду нею клопотання по суті, незалежно від прийнятого рішення, учасники кримінального провадження, або інші сторонні спостерігачі можуть стверджувати, що таке рішення судді є наслідком її упередженості, незважаючи на нічим не спростовану презумпцію її неупередженості, як слідчого судді, за суб`єктивним критерієм.

Враховуючи, що інститут відводу покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності слідчого судді у стороннього спостерігача, суд приходить до висновку, що заява про самовідвід судді ОСОБА_6 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України

Керуючись п.4 ч.1 ст. 75, 80-82, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 про самовідвід у справі №203/3336/23 (провадження №1-кс/0203/4950/2023) за розглядом клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 , про продовження строків запобіжних заходів у кримінальному провадженні, розпочатому 12 травня 2022 року з внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 4 2022 04 , в тому числі, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. З ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України - задовольнити.

Справу передати до канцелярії Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для визначення у встановленому ч.3 ст.35 КПК України порядку іншого слідчого судді для її розгляду.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1