УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 Справа №607/21291/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , адвоката, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить застосувати щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинуваченняпосилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, окрім того, застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, окрім того існує значний суспільний інтерес до даного провадження, а тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала вказане клопотання, з мотивів у ньому наведених та просила його задовольнити. Окрім того просила долучити копію постанови від 1.11.2023 про звільнення затриманого.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що копія клопотання йому вручена, суть підозри йому зрозуміла, права зрозумілі. Вважає, що підстав для застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу немає.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив долучити до матеріалів клопотання письмові пояснення, відібрані у очевидця події ОСОБА_8 , також просив долучити копію рішення суду про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що дочку ОСОБА_9 залишено проживати з батьком ОСОБА_4 також інші дані, що позитивно характеризують особу підозрюваного. Окрім того вважає, що підозра не обґрунтована та не підтверджена об`єктивними даними, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив, щодо задоволення вказаного клопотання, вважає клопотання необґрунтованим. Зазначив, що у підозрі відсутні дані щодо свідка ОСОБА_8 , яка була очевидцем події. Окрім того, ризики описані у клопотанні відсутні, стороною обвинувачення необґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що групою слідчих відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області слідчого управління та ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000673 від 29.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 те, що 29.10.2023 о 14 годині 45 хвилин водій ОСОБА_4 керував автомобілем «INFINITI FX35», р.н. НОМЕР_1 , та із пасажирами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 рухався проїзною частиною дороги по вулиці Копичинецькій у м. Чорткові Тернопільської області зі сторони центру міста у бік смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області.

У цей час йому назустріч лівою смугою зустрічного транспортного потоку рухався автомобіль «PEUGEOT 406», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 із пасажиром ОСОБА_13 .

Під час руху водій автомобіля «INFINITI FX35», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги и. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями (далі ПДР.)

Так, на ділянці вказаної вулиці, що в межах шляхопроводу над авто дорогою М-І9 «Доманове - Ковель -- Чернівці - Тереблене», водій ОСОБА_4 в порушення вимог п.п. 10.1 та 11.4 ПДР, не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вліво та, перетнувши лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 ПДР, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «PEUGEOT 406», р.н. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_12 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_12 загинув на місці ДТП, а пасажири обох транспортних засобів, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Порушення водієм автомобіля «INFIN1TI FX35», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1 та 11.4 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_12 та заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9

29.10.2023 о 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 30.10.2023 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя зауважує, що КПК України не встановлює критеріїв визначення обґрунтованості підозри. Однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

У практиці останнього «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Тобто, стандарт «обґрунтована підозра», який використовується на стадії вирішення питання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, є значно нижчим, аніж на стадії вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення після отримання обвинувального акта. Адже обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Отже, під час перевірки, чи наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2.ст. 286 КК України, слідчий суддя з`ясовує, чи наявні факти або інформація, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, своїми діями могла вчинити кримінальне правопорушення, а також, чи такі виправдовують подальше розслідування.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Вказане підтверджується доказами, а саме: - протоколом огляду місця ДТП від 29.10.2023 з додатками (схемою та таблицею ілюстрацій), в якому з-поміж іншого зафіксовано кінцеве розташування транспортних засобів, осип скла, дрібних та значних за розміром частин автомобілів, пошкодження асфальтобетонного покриття, сліди відкидання транспортних засобів, які свідчать про те, що зіткнення автомобіля «INFINITI FX35», р.н. НОМЕР_1 із автомобілем «PEUGEOT 406», р.н. НОМЕР_3 відбулося в межах транспортного потоку до центру м. Чортків, тобто на зустрічному для водія автомобіля «INFINITI FX35», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 боці дороги;

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 № НОМЕР_4 , відповідно до якого смерть громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок масивної травми тіла з численними переломами кісток скелета та ушкодженнями внутрішніх органів при зіткненні двох легкових автомобілів на вулиці м. Чортків;

- речовими доказами - автомобілями «INFINITI FX35», р.н. НОМЕР_1 , та ««PEUGEOT 406», р.н. НОМЕР_3 із пошкодженнями, які утворились внаслідок ДТП;

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 ; - рапортом про отриману заяву про факт ДТП з травмованими від 29.10.2023, на підставі якого зареєстровано кримінальне провадження.

В свою чергу, підозрюваним та стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкцією ч.2 ст. 286 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п.1 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Та п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, який стверджується тим, що відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тому ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Крім того, слідчий суддя враховує, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , оскільки в підозрюваного є міцні соціальні зв`язки на території Чортківського району тому, що він народився та проживає в цьому районі, здійснював свою адвокатську діяльність, а відтак останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від надання показань та умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та його результати, а отже й виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З урахуванням того, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок якої одна особа загинула, а ще двоє осіб отримали тілесні ушкодження, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, характеру та обставин справи, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

З урахуванням викладених обставин та встановлених ризиків, наведені в судовому засіданні захисником доводи на захист підозрюваного ОСОБА_4 , в тому числі і щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання та роботи, міцних соціальних зв`язків, наявності осіб на утриманні малолітньої дочки, не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про існування ризиків, зазначених в клопотанні слідчого, які на даний час існують. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, задоволенню не підлягають.

За змістом ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Окрім того, у рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З огляду на вказане та відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, який спричинив загибель людини,слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Термін дії ухвали визначити до 23 год. 59 хв. 25.12.2023.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Організацію та контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження та надіслати до КНП «Чортківська центральна міська лікарня» для вручення підозрюваному ОСОБА_4 , а також надіслати уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського

міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1