№ провадження 1-кп/606/224/23
Справа № 606/1789/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2023 за №0000184 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області 18.09.2023 надійшло клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_9 , яке затверджено прокурором Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000184 від 17.08.2023 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст. 345 КК України, ч.1 ст.125 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що згідно висновку судово-психіатричного експерта в період інкримінованих ОСОБА_6 дій, останній страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдна шизофренія, стабільний дефект психіки по змішаному типу, що досягає рівня хронічного психозу, тому він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. За теперішнього часу також не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Так, 17.08.2023 приблизно о 16 год. 40 хв. по місцю проживання ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , між нею та ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт.

В ході даного конфлікту ОСОБА_6 будучи розлючений на ОСОБА_4 та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, правою рукою схватив за шию ОСОБА_4 , в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синця із садном на його тлі, передньої поверхні грудей справа, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми діями, ОСОБА_6 у стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

Окрім цього, продовжуючи свою злочину діяльність, 17.08.2023 у ОСОБА_10 , який перебував на території господарства ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень працівникові поліції, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин:

17.08.2023 близько 16 год 22 хв. працівниками поліції СРПП ВП №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, майором поліції ОСОБА_11 та лейтенантом поліції ОСОБА_12 було здійснено реагування на повідомлення про вчинення правопорушення, за зверненням ОСОБА_6 . Прибувши на місце події, а саме на територію залізничного вокзалу в м. Теребовля, спільно із заявником направились на АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 .

Перебуваючи за вище вказаною адресою, ОСОБА_6 погрожував фізичною розправою працівникам поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , намагаючись їх змусити покинути господарство ОСОБА_4 .

Працівник СРПП ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , який відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію» є працівником правоохоронного органу, був одягнений в однострої із закріпленими нагрудними знаками та виконував свої службові обов`язки.

ОСОБА_6 в порушення вимог ст.ст. 3, 24, 68 Конституції України, діючи умисно, розуміючи протиправність та суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, з особистих міркувань, демонструючи явну неповагу до авторитету державної влади, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який виконував обов`язки, покладені на нього Законом України «Про Національну поліцію» та при цьому був одягнутий у формений одяг з відповідними нагрудними знаками, в ході з`ясування обставин звернення ОСОБА_6 , висловив погрозу застосування фізичного насильства у сторону, а саме у словесній формі, після чого реалізовуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 діючи умисно, цілеспрямовано наніс декілька ударів лівою та правою рукою в обличчя ОСОБА_11 .

В результаті вказаних дій, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синця із садном на його тлі правої виличної ділянки, крововилив слизової оболонки нижньої губи зліва із садном на його тлі, які за ступенем тяжкості належать до легкого тілесного ушкодження ( п.2.3.5. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості - МОЗ України, Київ, 1995»).

Таким чином, своїми діями, ОСОБА_6 у стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, ознаки якого передбачені ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 вказував, що дійсно він схопив ОСОБА_4 за шию, однак винен він лише в тому, що висловлювався нецензурною лексикою до дівчини. Зазначав, що всі його дії були спровоковані працівниками поліції.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_8 , законний представник ОСОБА_7 не заперечували щодо застосування до ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 своїми діями вчинив суспільно-небезпечні діяння, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.345 КК України, оскільки наведене повністю доводиться сукупністю доказів, що були зібрані під час досудового розслідування та досліджені під час судового розгляду.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що влітку цього року ОСОБА_6 привів прабабусю (матір ОСОБА_6 ) на її подвір`я. Пізніше він прийшов із працівниками поліції, вказував, що вкрали документи. ОСОБА_6 сказав прабабусі підтвердити, що в неї вкрали документи, однак остання повідомила, що такого факту не пам`ятає. ОСОБА_6 став агресивним і нецензурною лексикою почав висловлюватись до ОСОБА_4 . Потерпіла сказала йому покинути її подвір`я, на що ОСОБА_6 різко схопив її за шию. Внаслідок цих дій залишилася довга царапина аж до грудей. ОСОБА_6 відтягнув поліцейський. Далі ОСОБА_6 почав штовхати працівника поліції із нецензурною лайкою за межі господарства потерпілої. Моменту удару ОСОБА_6 поліцейського не бачила. Інша поліцейська все знімала на нагрудну камеру. За цей час підійшли інші працівники поліції та разом затримали ОСОБА_6 . В останнього текла кров з голови, в поліцейського також обличчя було в крові. ОСОБА_6 вибачення у потерпілої не просив.

Потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що він є працівником поліції, 17.08.2023 надійшло повідомлення, що на залізнодорожному вокзалі у жіночки викрали сумку. Коли приїхали на виклик присутнім був ОСОБА_6 , останній пояснив, що в його мами викрали сумку. Працівники поліції вказали на необхідність поспілкуватись із особою, у якої викрали сумку - матір`ю ОСОБА_6 , на що останній заперечував, однак надалі провів працівників поліції до господарства ОСОБА_4 , у якому перебувала матір ОСОБА_6 .. На подвір`я вийшла ОСОБА_4 , яка надала дозвіл працівникам поліції зайти на подвір`я, разом із нею вийшла жінка похилого віку - мама ОСОБА_6 . Працівники поліції почали розпитувати матір ОСОБА_6 про обставини викрадення сумки, на що остання вказала, що такого не пам`ятає. ОСОБА_6 уникав розмови працівників поліції з його мамою, пояснюючи, що остання не при собі. ОСОБА_6 кричав до ОСОБА_4 навіщо вона вивела маму та схопив її за шию. ОСОБА_11 , як працівник поліції перешкоджав ОСОБА_6 чинити неправомірні дії щодо ОСОБА_4 , ставши між ними. ОСОБА_6 надалі почав виштовхувати ОСОБА_11 за межі господарства та в ході конфлікту наніс останньому два удари в обличчя.

Окрім показань потерпілих вчинення вказаних вище суспільно-небезпечних діянь ОСОБА_6 підтверджується дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-витягом з ЄРДР за №0000184 від 17.08.2023, відповідно до фабули якого згідно матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, зазначено, що 17.08.2023 близько 16 год 30 хв. ОСОБА_6 , на території подвір`я своєї родички за адресою АДРЕСА_1 , умисно наніс декілька ударів кулаком руки в область обличчя інспектора СРПП ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя під час виконання ним службових обов`язків, а саме здійснення реагування на повідомлення ОСОБА_6 на лінію 102; та згідно заяви ОСОБА_4 від 17.08.2023, відповідно до якої 17.08.2023 близько 16 год 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_15 схопив ОСОБА_4 правою рукою за горло та стиснув, чим спричинив останній тілесні ушкодження;

- постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 18.08.2023, згідно якої матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000184 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000137, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000184;

- рапортом помічника чергового ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 , згідно якого 17.08.2023 у ВП №3 (м.Теребовля) надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що перебуваючи у складі наряду СРПП «Чемпіон-110» здійснювався виїзд на повідомлення, яке зареєстроване в ІКС ІПНП ВП №3 (м.Теребовля) № 2979 від 17.08.2023 «Грабіж», в ході чого ОСОБА_6 (знаходиться на обліку у лікаря психіатра, діагноз: параноїдальна шизофренія), перебуваючи в м.Теребовля, вул. І.Мазепи, наніс йому 2 удари рукою в ділянку обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді саден;

-висновком експерта №711 (експертиза розпочата 18.08.2023, закінчена 21.08.2023), згідно якого визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень наявних у ОСОБА_11 , зокрема: синець із садном на його тлі правої виличної ділянки, крововилив слизової оболонки нижньої губи зліва із садном на його тлі. Вид та морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_11 ушкоджень вказують на їх утворення від дії тупих предметів, близько за 1-2 доби до його експертного обстеження, не виключено у вказаний в постанові термін події та які за ступенем тяжкості відносяться до легких (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»-МОЗ України, Київ, 1995). Утворення ушкоджень від ударів рукою (кулаком), як про це зазначено у постанові, не виключається. Характер, кількість та розташування виявлених у ОСОБА_11 ушкоджень свідчать про їх утворення від щонайменше двох травмуючих впливів;

- рапортом помічника чергового ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 , згідно якого 17.08.2023 у ВП №3 (м.Теребовля) надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що її дядько ОСОБА_6 за місцем проживання заявниці зловив її за шию та стиснув, чим спричинив тілесні ушкодження;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.08.2023, згідно якого ОСОБА_4 (неповнолітня) заявила, що ОСОБА_6 , за місцем проживання заявниці: АДРЕСА_1 , зловив її правою рукою за шию та стиснув, чим спричинив тілесні ушкодження;

- постановою про залучення законного представника у досудовому розслідуванні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000137 від 17.08.2023, якою залучено як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 її матір ОСОБА_5 ;

- постановою про призначення судово-медичної експертизи від 18.08.2023 щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_4

- висновком експерта №715 (експертиза розпочата 18.08.2023, закінчена 23.08.2023), згідно якого визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень наявних у ОСОБА_4 , зокрема: синець із садном на його тлі передньої поверхні грудей справа, які утворились від одноразової дії тупого предмета, близько за 1-2 доби до експертного обстеження ОСОБА_4 , не виключено у вказаний в постанові термін події та які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»-МОЗ України, Київ, 1995);

- посадовими інструкціями інспектора СРПП ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_11 ; інспектора СРПП ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 ;

- висновком службового розслідування за фактами можливих порушень законності та службової дисципліни з боку окремих працівників поліції ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 31.08.2023, згідно якого фактів порушення законності та службової дисципліни в діях майора поліції ОСОБА_11 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 під час затримання ОСОБА_6 не встановлено;

- протоколом огляду відеозаписів з бодікамер працівників поліції від 22.08.2023 та ілюстрованою таблицею до нього, згідно якого зафіксовано факт хватання ОСОБА_4 ОСОБА_6 за шию та нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_11 ударів рукою в ділянку обличчя;

- оглянутими у судовому засіданні відеозаписами умисного завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , який є працівником правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Вказані відеозаписи записані на DVD-R диск та постановою від 23.08.2023 визнані речовими доказами у провадженні.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 511 від 22.08.2023 ОСОБА_6 на період інкримінованих йому діянь страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдна шизофренія, стабільний дефект психіки по змішаному типу, що досягає рівня хронічного психозу, тому він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдна шизофренія, стабільний дефект психіки по змішаному типу, що досягає рівня хронічного психозу, тому він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Наявність зазначеного психічного захворювання є підставою застосувати до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Щодо поданих до матеріалів судової справи особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 документів, суд вважає, що такі стосуються предмету доказування у даному кримінальному провадженні, а тому суд не приймає їх до уваги.

Таким чином, суд, приходить до переконання, що у кримінальному провадженні достатньо даних, які вказують на те, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечні діяння, що містить ознаки кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.345 КК України, у стані неосудності.

Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 3 ст.94 КК України передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність у стані неосудності.

Згідно з ч. 4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Зважаючи на наведені обставини, а також враховуючи характер і тяжкість захворювання ОСОБА_6 , з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, а також те, що останній, згідно висновку судово-психіатричного експерта вчинив суспільно-небезпечні діяння в стані неосудності, страждає хронічним психічним захворюванням та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити та до ОСОБА_6 необхідно застосувати на підставі ст.ст. 92-94 КК України за вчинення ним суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.345 КК України примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді передання на піклування близькому родичу рідній сестрі ОСОБА_7 з обов`язковим здійсненням нагляду дільничним лікарем-психіатром поліклінічного відділення НП Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня» слід продовжити до набрання ухвалою законної.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 92, 93, 94 КК України, ст.ст.392, 503, 506, 507, 512, 513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Речовий доказ по справі, а саме оптичний диск з відповідними маркувальними надписами («VIDEX DVD - R16, 4.7 GB120 MIN») з відеозаписами - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 у виді передання на піклування близькому родичу рідній сестрі ОСОБА_7 з обов`язковим здійсненням нагляду дільничним лікарем-психіатром поліклінічного відділення НП Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня» продовжити до набрання ухвалою законної сили.

Копію даної ухвали вручити прокурору, захиснику, законному представнику, ОСОБА_6 та дільничному лікарю-психіатру поліклінічного відділення НП Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня».

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду складено 13 листопада 2023 року.

Суддя ОСОБА_1