Провадження по справі № 1-кп/522/313/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000811 від 03.12.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд, Республіки Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України судимостей не має,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального проступку та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

Так, 03.12.2023 року ОСОБА_6 у невстановлений час за адресою: м. Одеса, на парковці пляжу «Ланжерон», шляхом знахідки придбав для особистого вживання психотропну речовину, яка знаходилась в прозорому полімерному пакеті із застібкою zip-lock, яку в подальшому він почав зберігати при собі в кишені штанів, для особистого вживання, без мети збуту.

Так, 03.12.2023 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, пляж «Ланжерон», 2/1, був зупинений працівниками БПОП ГУНП в Одеській області, які виявили та на місце події викликали слідчо-оперативну групу ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, якою в ході проведення обшуку 03.12.2023 року у період часу 15 год. 42 хв. у гр. ОСОБА_3 було вилучено прозорий полімерний пакет із застібкою zip-lock, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, кількісний вміст PVP склав 0,284 г, яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

Дії, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального проступку, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду, що в грудні 2023 року, після обіду, більш точної дати та часу не пам`ятає, йшов по пляжу Ланжерон, знайшов згорток червоного кольору, який поклав до кишені штанів. Здогадувався, що в ньому може бути, однак точно не знав. Коли проходив неподалік біля відділку поліції, до нього підійшли працівники поліції та він добровільно їм видав знайдений згорток, в якому як йому потім стало відомо, була психотропна речовина PVP.

У вчиненому щиро кається, вказав, що раніше наркотичні засоби не вживав.

Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному проступку та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, встановивши йому іспитовий строк, оскільки він на теперішній час не працює та не зможе сплатити штраф, розмір якого для нього є надмірним тягарем.

Захисник просила призначити її підзахисному покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, враховуючи його щире каяття, позитивну характеристику за місцем проживання, оскільки її підзахисний не працює та не зможе сплатити штраф чи виконати виправні роботи, а реальне покарання у виді арешту або реальне обмеження волі буде занадто суворим для нього.

Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 1 року обмеження волі та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За таких обставин, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та наявність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, проживає в м. Одеса, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не значиться, в силу ст. 89 КК України судимостей не має та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Згідно ч. 1 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Згідно ч. 2 ст. 61 КК України, обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Враховуючи, що обвинувачений не працює, тому не зможе сплатити штраф, виправні роботи теж не можуть бути йому призначені, арешт полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції, в долученій заяві просив призначити йому покарання у виді обмеження волі, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених ч. 2 ст. 61 КК України, та санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинений кримінальний проступок, судом враховується, судова практика, зокрема правова позиція Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлена в Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, однак щиро розкаявся, свою вину визнав, дані про особу винного, який офіційно не працевлаштований, характеризується за місцем проживання загалом позитивно, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно вимог ст. 124 КПК України Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, витрачені на залучення експерта, у зв`язку з проведенням експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 15.02.2023 року №СЕ-19/116-23/22056-НЗПРАП на суму 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

На підставі ст. 174 КПК України, накладений арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року, на майно, яке було вилучене 03.12.2023 року, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у гр. ОСОБА_3 , підлягає скасуванню.

Особи потерпілими не визнавались та цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 61, 75, 76, 309 КК України, ст. 100, 124, 174, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, витрачені на залучення експерта, у зв`язку з проведенням експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 12.12.2023 року № СЕ-19/116-23/22056-НЗПРАП на суму 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2023 року, на майно, яке було вилучене 03.12.2023 року, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Речові докази по справі:

- DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- експертний пакет PSP №1256744; експертний пакет SHO137471, в якому зберігається порошкоподібна речовина білого кольору масою 0,337 г, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, кількісний вміст PVP становить 0,284 г знищити;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_8