Справа № 156/1005/23
Провадження № 1-кп/156/17/24
ВИРОК

Іменем України

18 січня 2024 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 від 31 серпня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тишковичі, Іваничівського району, Волинської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою - спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 в травні 2023 року (точні дата, час досудовим розслідуванням не встановлені), перебуваючи в м. Нововолинськ, Волинської області, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на підробку офіційного документа, діючи всупереч Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, розуміючи, що посвідчення водія є офіційним документом, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою подальшого використання, за допомогою принтеру (точні модель та марка досудовим розслідуванням не встановлені), у невстановленому магазині вказаного міста, із заздалегідь заготовленого у електронному вигляді шаблона, на шматку пластику, роздрукував бланк посвідчення водія із своєю фотокарткою і анкетними даними та присвоїв шляхом друку серію ВХК номер 801455, а також дату видачі посвідчення - 22 вересня 2022 року, орган що видав - ТСЦ № 0541, категорії транспортних засобів, якими дозволено керування - «А», «В» та «С», тим самим вчинивши підроблення посвідчення водія, з метою подальшого використання та створення видимості наявності у нього права керування транспортними засобами відповідних категорій.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/103- 23/10013-ДД від 06.09.2023, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Таким чином, ОСОБА_4 , підробив посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 5-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 340 від 08.05.1993, розуміючи, що посвідчення водія видаються в територіальних сервісних центрах МВС, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 30.08.2023, близько 21 год. 47 хв., перебуваючи за кермом мотоцикла марки «ІЖ» моделі «Планета 5», державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись по вулиці Вільної України в смт. Іваничі, Володимирського району Волинської області, порушив Правила дорожнього руху України, після чого, на вимогу інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (смт. Іваничі) Володимирського районного відділення поліції ГУНП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , пред`явити документи на право керування транспортним засобом, завідомо знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «А», «В», «С» є підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, використав завідомо підроблене посвідчення водія, пред`явивши його інспектору сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (смт. Іваничі) Володимирського районного відділення поліції ГУНП у Волинській області лейтенанту поліції ОСОБА_5 при перевірці документів, як дійсне.

В ході перевірки документів інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 (смт. Іваничі) Володимирського районного відділення поліції ГУНП у Волинській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 встановлено, що серія ВХК і номер № 801455 пред`явленого ОСОБА_4 посвідчення водія зареєстровані в базі даних «НАІС» на іншу особу.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/103- 23/10013-ДД від 06.09.2023, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Таким чином, ОСОБА_4 , використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, зазначив, що усвідомив, що вчинив неправильно. Ствердив, що у травні 2023 року знайшов старе посвідчення водія, взявши його як зразок , роздрукував бланк посвідчення із своїм фото. 30.08.2023 року, маючи при собі підроблений документ, їхав в смт. Іваничі, однак його зупинили працівники поліції та попросили пред`явити посвідчення водія, він надав посвідчення водія, знаючи, що воно підроблене, після чого працівники поліції виявили, що воно не відповідає вимогам Закону.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого, як особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме у підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його підроблювачем та використання завідомо підробленого документа та кваліфікує його дії за ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, сам обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, і за медичною допомогою не звертався, по місцю реєстрації зарекомендував себе посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 126, ч.1, 5 ст. 121, ст. 130, ст. 173 КУпАП протягом 2022 2023 роки, на профілактичному обліку у ВП № 1 ( м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області не перебуває. Скарг на поведінку протягом 2022 -2023 роки не надходило, раніше не судимий. Обвинувачений розкаявся у вчиненому та усвідомив свою протиправну поведінку.

Обставинами, які передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст. 67 КК України, не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкціями ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових порушень закону, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити відповідно до правил, передбачених ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вчиненим кримінальним правопорушенням майнова шкода не заподіяна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/103- 23/10013-ДД від 06.09.2023 року в розмірі 1912 грн. підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про майно, на яке накладено арешт, належить вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/103- 23/10013-ДД від 06.09.2023 року в розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 05.09.2023 року на майно, яке вилучено в ході проведення огляду місцевості 30 серпня 2023 року, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_4 .

Речові докази:

-Посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_3 , яке поміщено до спецпакету експертної служби МВС № 2784051 та здане на зберігання в кімнату речових доказів ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинської області знищити.

-DVD R диск з копією відеозапису, наданий ВПД № 1 (сел. Іваничі), який приєднаний до матеріалів кримінального провадження № 0000235 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1