У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 06 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-обвинуваченого за ч.2 ст. 111, ч.1 ст.263 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.11.2023.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що обвинувачення відносно нього не доведено та недоведені зазначені в ухвалі суду ризики.

Апелянт вказує, що при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0000095 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК України.

04.09.2023 прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, на даний час не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які було встановлено судом при обрані запобіжного заходу та продовженні строку його дії, а більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.02.2023 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 10.07.2023 строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_7 продовжено на 60 днів.

На даний час судовий розгляд провадження триває, однак строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_7 закінчується.

Задовольняючи клопотання, суд дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, а саме у вигляді можливості обвинуваченим: переховування обвинуваченого від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому він обвинувачується.

Враховуючи наявність ризиків, які не зменшились, особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення, його проросійські політичні погляди, той факт що рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, бойові дії тривають, суд дійшов висновку, що застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Також суд врахував положення ч.6 ст.176 КПК України, відповідно до якої, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового розгляду та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент продовження дії запобіжного заходу дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що на даній стадії судового розгляду апеляційний суд, позбавлений можливості надати правову оцінку доведеності висунутого обвинувачення та інших доводів, про які зазначає апелянт по суті обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, не має підстав для дослідження будь-яких доказів.

Водночас, вирішуючи питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.

Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, один з яких (ч. 2 ст. 111 КК України) передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі.

Окрім того, згідно обвинуваченню, ОСОБА_7 є особою з проросійськими політичними поглядами, співпрацював та отримав зв`язки із представниками держави-агресора, що свідчить про реальну можливість іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого, характер злочинних дій, у вчиненні яких ОСОБА_7 обвинувачується, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризики переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому він обвинувачується.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі наданих апеляційному суду матеріалів, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення.

Положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Тому, з урахуванням наведеного, а також зазначених вимог закону, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3