Єдиний унікальний номер судової справи 462/4557/18
Номер провадження1-кп/462/12/23
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої (у режимі відеоконференції) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002331 від 01.07.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської обл., українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/5054/23 від 03.10.2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Рух справи в суді.

27.07.2018 року (вх. № 17463) з Львівської місцевої прокуратури № 2 у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002331 від 01.07.2018 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 1-2, 3-4, 5, 6).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2018 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю ОСОБА_1 (а.с. 7).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.07.2018 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні (а.с. 8).

Ухвалами Залізничного районного суду м. Львова від 23.08.2018 року, 04.09.2018 року, 22.10.2018 року - відкладено підготовче засідання, постановлено здійснити привід обвинуваченої (а.с. 20, 26, 48).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2018 року постановлено оголосити у розшук ОСОБА_4 . На час розшуку зупинено судове провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України. Надано дозвіл на затримання обвинуваченої з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с. 57-58).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2019 року судове провадження постановлено відновити та призначити до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 90).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2019 року призначено нову дату підготовчого судового засідання дистанційно, у режимі відео конференції між приміщеннями Залізничного районного суду м. Львова та Державною установою «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України (а.с. 91-92).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.07.2019 року клопотання прокурора ОСОБА_3 про проведення розгляду кримінального провадження у режимі відеоконференції задоволено. Доручено Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України забезпечити проведення відеоконференції та участь у ній ОСОБА_4 для участі у судовому засіданні, яке відбудеться в режимі відеоконференції (а.с. 99).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.07.2019 року доручено Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України забезпечити проведення відеоконференції та участь у ній ОСОБА_4 для участі у судовому засіданні, яке відбудеться в режимі відеоконференції (а.с. 106).

Ухвалами Залізничного районного суду м. Львова від 23.08.2019 року, 31.10.2019 року - відкладено підготовче, постановлено у судове засідання здійснити привід обвинуваченої (а.с. 114, 128).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2019 року постановлено оголосити у розшук ОСОБА_4 на час розшуку зупинено судове провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України. Надано дозвіл на затримання обвинуваченої з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с. 140).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.07.2023 року припинено розшук ОСОБА_4 - оголошений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2019 року. Поновлено кримінальне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 161).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.07.2023 року підготовче судове засідання постановлено, здійснювати дистанційно у режимі відеоконференції між Залізничним районним судом м. Львова та Державною установою «Черкаський слідчий ізолятор» (а.с. 163-164).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.08.2023 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду (а.с. 174).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.11.2023 року судове засідання постановлено, здійснювати дистанційно у режимі відеоконференції між Залізничним районним судом м. Львова та Державною установою «Збаразька виправна колонія (№ 63)» (а.с. 189-191).

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , будучи раніше судимою, а саме 23.02.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, та будучи звільненою від відбування покарання на підставі п. в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», на шлях виправлення не стала та знову вчинила корисливий злочин.

28.06.2018 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні ресторану «Три корони», що по вул. Кульпарківська, 172а у м. Львові, ввівши в оману бармена ОСОБА_5 , котрий не підозрював злочинного наміру останньої, шляхом обману заволоділа грошима у сумі 500 грн. 00 коп., котрі були залишені у якості завдатку іншою особою, та належали ПП « ОСОБА_6 », після чого ОСОБА_4 покинула місце вчинення злочину та у подальшому розпорядилася грошима у сумі 500 грн. 00 коп. на власний розсуд, заподіявши ФОП « ОСОБА_6 » матеріальної шкоди на вказану суму.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Допитана у судовому засіданні (у режимі відеоконференції) обвинувачена ОСОБА_4 надала суду пояснення, свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України визнала повністю, не заперечила фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаялась, просила суд суворо її не карати.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

Мотиви суду, оцінка та висновки.

Дії обвинуваченої слід вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 ст. 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

У силу вимог ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом у межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України та відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту своїх процесуальних прав, у тому числі права відстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, показання обвинуваченої у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченою не оспорюються.

Призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій у даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Отже при призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, не перебуває на обліку у наркологічному диспансері, не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, також те, що остання визнала свою вину, висловила щире каяття у скоєному.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлені.

Враховуючи вищенаведені підстави суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 неможливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, оскільки враховуючи судимість остання не бажає ставати на шлях виправлення.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що вироком Білоцерківський міськрайонний суд Київської області № 357/5054/23 від 03.10.2023 року визнано ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначеного цим вироком та вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2023 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили. Зараховано ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, відбуту нею частину строку покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2023 року - повністю. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 1 000 грн. Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1 000 грн. Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 майнової шкоду у розмірі 1 000 грн. Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 500 грн.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченої, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Отже зважаючи на те, що за даним вироком кримінальне правопорушення вчинене до ухвалення вироку Білоцерківський міськрайонний суд Київської області № 357/5054/23 від 03.10.2023 року, остаточне покарання обвинуваченій має бути визначене за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, враховуючи перелічені дані про особу обвинуваченої, визнання нею вини, відсутність тяжких наслідків учинених кримінальних правопорушень, кількість кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/5054/23 від 03.10.2023 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 року 4 місяці, зарахувавши відбуту нею частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/5054/23 від 03.10.2023 року - повністю.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/5054/23 від 03.10.2023 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (роки) 4 (чотири) місяці.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, відбуту нею частину строку покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/5054/23 від 03.10.2023 року - повністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- блокнот за 2018 рік із записами замовлень ресторану «Три корони», що по вул. Кульпарківська, 172а у м. Львові повернути власникам;

- компакт-диск із відеозаписом камер відеоспостереження ресторану «Три корони», що по вул. Кульпарківська, 172а у м. Львові за 28.06.2018 року залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок суду складений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 07.12.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1