Справа № 638/9456/23
Провадження № 1-кс/638/2008/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про зміну місця зберігання арештованого майна та передачу його на відповідальне зберігання,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про зміну місця зберігання арештованого майна та передачу його на відповідальне зберігання.

У своєму клопотанні адвокат вказує на те, що 06 вересня 2023 року слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова розглянуто справу № 638/9456/23 (провадження № 1-кс/638/2008/23 за клопотанням слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження № 0002062 від 07 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на майно, яке вилучене 07 серпня 2023 року в ході проведення огляду місця події, а саме: на трактор колісний МТЗ80.1 реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , синього кольору з причепом, який виконаний з металевої рами та дерев`яними бортами, свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Місцем зберігання вказаного майна визначено Ізюмський РУП ГУНП в Харківській області.

Адвокат ОСОБА_3 наголошує, що, враховуючи, що в Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області немає спеціального майданчика для зберігання вилучених транспортних засобів, на даний час транспортний засіб (далі ТЗ) (трактор з причепом) знаходиться на відкритій місцевості і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу, що негативно впливає на технічний стан ТЗ, до ТЗ як речового доказу мають вільний доступ сторонні особи, що в таких умовах унеможливлює подальше зберігання автомобіля, а Ізюмський РУП ГУНП в Харківські області не має можливості зберігати ТЗ належним чином, що ставить під загрозу збереження речового доказу та майна в цілому, доцільно було б передати вилучений автомобіль під відповідальне зберігання користувачеві ТЗ, тобто ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 акцентує увагу, що ОСОБА_4 не має наміру якимись чином пошкодити, знищити, здійснити відчуження майна, перешкодити у проведення досудового розслідування оскільки вважає, що вказане майно придбане на законних підставах, зацікавлений у встановленні об`єктивної істини у справі та зобов`язується зберегти майно до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Технічна фіксація судового розгляду зазначеного клопотання не відбувалася з підстав, передбачених ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши подане клопотання про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Як випливає з положень вказаної статті арешт накладається з метою збереження речових доказів, що власне і стало причиною звернення слідчого з відповідним клопотанням та винесення судом ухвали про арешт майна. Разом з тим речовий доказ зберігається на блок-посту на в`їзді до міста Ізюм Харківської області, оскільки приміщення Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області не має власного постійного приміщення, так як зазнало значної руйнації під час обстрілів міста.

Відповідно до вимог п. 19 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу.

Цією ж Інструкцією визначено, що для обліку речових доказів та інших вилучених у кримінальних справах предметів і цінностей, а також готівкових коштів, які не є речовими доказами, у кожному органі прокуратури, внутрішніх справ, податкової міліції, служби безпеки ведеться книга за встановленою формою, а в судах - журнал. Призначається особа, відповідальна за зберігання і облік речових доказів та іншого вилученого майна і цінностей.

Запис у книзі обліку речових доказів та інших вилучених у ході дізнання та досудового слідства предметів, а також грошових коштів готівкою, які не є речовими доказами, проводиться працівниками органів дізнання або слідчими, відповідальними за їх зберігання, на підставі протоколу, у якому відображено їх вилучення.

Особа, яка відповідає за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна в органі дізнання або досудового слідства, при реєстрації в книзі обліку перевіряє відповідність предметів і цінностей, що приймаються, записам у постанові про приєднання їх до справи.

Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що такі вимоги передбачені саме для належного зберігання речових доказів, але працівниками поліції не створені умови для належного зберігання транспортного засобу як речового доказу.

Так, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо наявності обладнаного майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при Ізюмському РУП ГУНП в Харківській області, як території для зберігання речових доказів, відсутня розписка з вказівкою, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу як речового доказу, відсутні дані про внесення вказаного транспортного засобу до книги обліку речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України в свою чергу підкреслює, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно п.п. 10, 11 ст. 170 КПК не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При направленні до суду клопотання про арешт майна слідством не наведені обставини, які підтверджують, що не застосування заборони, або обмеження користування майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. ОСОБА_3 акцентує увагу, що таких даних слідством не наведено і в суді.

Відповідно до положень діючого законодавства в окремих випадках орган дізнання, досудового слідства, суд може повернути власникам вилучені у них речі для зберігання і до прийняття рішення у справі, якщо буде визнано, що це не призведе до виникнення перешкод для успішного провадження у справі.

Можливість передачі транспортного засобу на зберігання власникові передбачено і «Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України слідчий має навести підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Враховуючи, що в Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області немає спеціального майданчика для зберігання вилучених транспортних засобів , на даний час транспортний засіб (далі ТЗ) (трактор з причепом) знаходиться на відкритій місцевості і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу, що негативно впливає на технічний стан ТЗ, до ТЗ як речового доказу мають вільний доступ сторонні особи, що в таких умовах унеможливлює подальше зберігання автомобіля, а Ізюмський РУП ГУНП в Харківські області не має можливості зберігати ТЗ належним чином, що ставить під загрозу збереження речового доказу та майна в цілому, доцільно було б передати вилучений автомобіль під відповідальне зберігання користувачеві ТЗ, тобто ОСОБА_4 .

Слідчий суддя констатує, що ОСОБА_4 не має наміру якимись чином пошкодити, знищити, здійснити відчуження майна, перешкодити у проведення досудового розслідування оскільки вважає, що вказане майно придбане на законних підставах, зацікавлений у встановленні об`єктивної істини у справі та зобов`язується зберегти майно до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 передбачено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності в загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник, у тому числі й особа, котра не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, в порядку, передбаченому ст.ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до абз. 2 ч.7 ст. 173 КПК України підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

В ст. 16 КПК однією з основних засад кримінального провадження визнано недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження цього права під час кримінального провадження можливе тільки на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому кодексом, що і змусило захисника звернутися з даним клопотанням до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 Порядку, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11. 2012 року за № 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до задоволення вказаного клопотання, та вважає можливим змінити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання користувачу майна ОСОБА_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_2 , до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 350, 371, 372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про зміну місця зберігання арештованого майна та передачу його на відповідальне зберігання задовольнити.

Змінити місце зберігання транспортного засобу, а саме: трактора колісного МТЗ80.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_2 , синього кольору з причепом, який виконаний з металевої рами та дерев`яними бортами, свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_4 , та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_2 до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Зобов`язати слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 передати вказане вище майно під зберігальну розписку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , для зберігання.

Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 23 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя