УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0001094, яке було вилучено під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , вказуючи на відсутність правових підстав для такого арешту.

Прокурор просив розглянути клопотання без його участі та відмовити у задоволенні, посилаючись на визнання вилученого майна речовими доказами, які містять інформацію, яка надає можливість встановити обставини подій щодо вчинення кримінальних правопорушень у тому числі використовуються при проведенні судових експертиз, звернувшись до суду з відповідною заявою.

В судовому засіданні ОСОБА_3 наполягала на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в клопотанні доводи.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Під час досудового розслідування, кримінального провадження внесеного 24.06.2020 року до ЄРДР за №0001094 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.362, ч.2 ст.364, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.209, ч.2 ст.15 ч.2 ст.209 КК України, 08.06.2023 року, в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено зошит з обкладинкою зеленого кольору із зображенням спортивного авто та надписом «Dont Wait», із наявною у ньому рукописною заявою, підписаною ОСОБА_3 ; дві заяви на виїзд малолітнього ОСОБА_7 за кордон, підписані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; два рахунки на оплату, підписані ОСОБА_6 ; рукописну заяву ОСОБА_3 на аркуші А4; одинадцять витягів, які знаходяться у дев`яти полімерних файлах, з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме земельні ділянки: :01:001:0908; :01:001:0775; :01:001:0764; :01:002:0287; :01:001:0719; :01:001:0764; :01:001:0777; :01:001:0759; :01:001:0987, квартрира за адресою: АДРЕСА_2 , а також нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ; почесну грамоту Одеської обласної ради, виданої ОСОБА_3 юристу ТОВ «Укрмежбуд»; знімний носій «HI-RALI» з об`ємом пам`яті 8 ГБ; системний блок «QUBE» з серійним номером AL214764. Вказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Арешт вказаного у клопотанні майна накладений відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.174 ч.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково зокрема, слідчим суддею під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Як вбачається з заяви прокурора, на теперішній час досудове слідство не завершено, проводяться необхідні слідчі дії, крім того, майно визнано речовим доказом, потреба в застосуванні подальшого арешту не відпала.

Додані до клопотання матеріали не місять данні про те, що на теперішній час необхідність у подальшому арешті минула.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

В зв`язку з чим, вважаю, що на теперішній час, підстав для скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадження №0001094, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0001094 - відмовити.

Ухвала, відповідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1