Справа № 541/3940/23
Провадження № 1-кс/541/1112/2023
У Х В А Л А

іменем України

13 листопада 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , користувачів майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000292 від 08.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2023 року прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ» модель «21063», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, власником якого є ОСОБА_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши місце його зберігання - майданчик тимчасового утримання вилученого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_5 , визначивши його місце зберігання в матеріали кримінального провадження №0000292 від 08.11.2023.

В обґрунтування клопотання вказувала, що у провадженні СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000292 від 08.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 08.11.2023 на території ТСЦ 5344 РСЦ МВС в Полтавській області, що розташований за адресою: вул. Миргородських Дивізій, 14А, м. Миргород Полтавської області, старшим судовим експертом Полтавського НДЕКЦ ОСОБА_6 при дослідженні ідентифікаційних номерних позначень та супроводжуючих документів автомобіля марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , 1989 року випуску виявлено, що номерне позначення двигуна піддавалося зміні не в умовах заводу - виробника, шляхом механічного видалення (спилювання) типової та серійної частини номерного позначення.

08.11.2023 під час проведення огляду місця події за адресою: м. Миргород, вул. Миргородських Дивізій, 14А Полтавської області вилучено:

1. автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який опечатано паперовими бирками з відтисками печатки «Миргородський районний відділ поліції №111».

2. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке запаковано до паперового конверту з підписами понятих та опечатано паперовою биркою з відтиском печатки «Миргородський районний відділ поліції № 111».

Цього ж дня постановою старшого дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 вилучені об`єкти визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні та визначено наступне місце їхнього зберігання:

1) автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору зберігати на спеціальному майданчику для забезпечення тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: м. Миргород, вул. Мінзаводська, 1А, Полтавської області;

2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000292 від 08.11.2023.

Власником автомобіля марки «ВАЗ», модель «21063», д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довіреності серії НСН № 891055 від 01.11.2023 ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , зареєстрованих та проживаючих за адресою: АДРЕСА_3 , експлуатувати та розпоряджатися належним їй автомобілем марки «ВАЗ», модель «21063», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору.

Відповідно до ст. ст. 168, 237 КПК України вилучені об`єкти є майном на якому збереглися сліди кримінального правопорушення та на яке у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України виникла необхідність у накладенні арешту з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів проступку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначене клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у ньому. Вказувала, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом по кримінальному провадженню та є необхідними для проведення експертних досліджень.

Повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання користувач майна ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася.

В судовому засіданні користувач майна ОСОБА_4 заперечував проти накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, просив накласти арешт тільки на двигун вказаного автомобіля і залишити його на зберіганні на майданчику тимчасового утримання вилученого майна, що розташований за адресою: вул. Мінзаводська, 1А, м. Миргород Полтавської області, а автомобіль передати йому на зберігання.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання та копії матеріалів наданих прокурором до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що СВ Миргородського РВП проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0000292 від 08.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході якого під час огляду місця події 08.11.2023 року було оглянуто та вилучено автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля марки «ВАЗ», модель «21063», д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору є ОСОБА_5 .

Фактичними користувачами автомобіля є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , зареєстровані та проживаючі за адресою: АДРЕСА_3 , яких відповідно до довіреності серії НСН № 891055 від 01.11.2023 ОСОБА_5 уповноважила експлуатувати та розпоряджатися належним їй автомобілем марки «ВАЗ», модель «21063», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору.

Постановою старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 08.11.2023, транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000292 від 08.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України та визначено місце їх зберігання: автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору - майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області,розташований за адресою м. Миргород, вулиця Мінзаводська,1а, Полтавської області та визначено місцем зберігання; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 - матеріали кримінального провадження за №0000292 від 08.11.2023.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

По даному кримінальному провадженню підозра будь-якій особі на час розгляду клопотання не висувалася, однак враховуючи, що майно про арешт якого заявлено клопотання є речовими доказами по кримінальному провадженню, мета, з якою застосовується арешт майна, зокрема забезпечення можливості використання його як доказу про обставини вчинення кримінального правопорушення, проведення експертиз, вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту автомобіля може призвести до знищення чи псування цих слідів. Більше того, на час розгляду клопотання слідчим суддею всі необхідні слідчі дії, серед іншого і проведення експертних досліджень, які спрямовані на виконання завдань кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду не вчинені.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, що сприятиме виконанню завдань кримінального судочинства.

Разом з тим слід зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів клопотання прокурора, власником автомобіля марки «ВАЗ», модель «21063», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору є ОСОБА_5 , а фактичними користувачами автомобіля є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, слідчим суддею встановлено, що є достатні підстави вважати, що автомобіль марки «ВАЗ», модель «21063», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, відповідно до постанови старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 08.11.2023.

Європейський Суд з прав людини в контексті вищевказаних обставин зазначає, що володіння майном повинно бути законним рішення (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, передбачено що, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду вищенаведені обставини слідчий суддя приходить до висновку, що передання автомобіля володільцю без накладення на нього арешту та заборони проведення ремонту транспортного засобуможе призвести до перетворення, майна та як наслідок неможливості встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення.

Разом з тим, зберіганняавтомобіля, власником якого є ОСОБА_5 , а фактичними користувачами автомобіля є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в установленому законом порядку на майданчику тимчасово утримання транспортних засобів РВП ГУНП в Полтавській області, буде надмірним втручанням у права та інтереси законного володільця, яке не виправдовує потреби кримінального провадження, крім того, доводи клопотання та додані до нього матеріали не містять відомостей, які б давали підстав вважати, що збереження автомобіля законним володільцем призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі майна.

Даним ризикам можливо запобігти шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування транспортними засобом.

Враховуючи мету з якою застосовується арешт майна, зокрема забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, в тому числі експертних досліджень, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання необхідно частково задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками та користувачами тимчасово вилученого майна: двигуна автомобіля марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , 1989 року випуску, номерне позначення якого піддавалося зміні не в умовах заводу - виробника, шляхом механічного видалення (спилювання) типової та серійної частини номерного позначення, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , а володільцями відповідно до довіреності серії НСН № 891055 від 01.11.2023 є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , зареєстровані та проживаючі за адресою: АДРЕСА_3 , залишивши його на зберіганні на майданчику тимчасово утримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою м. Миргород, вул. Я. Усика, 34, визначеного постановою старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 08.11.2023.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування транспортного засобу до скасування арешту власниками та користувачами тимчасово вилученого майна:

автомобіль марки «ВАЗ» модель «21063», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 синього кольору, власником якого є ОСОБА_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , передавши його на відповідальне зберігання законному користувачу ОСОБА_4 , за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_3 , для збереження речового доказу у стані придатному для використання у кримінальному провадженні;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , визначивши його місце зберігання в матеріалах кримінального провадження №0000292 від 08.11.2023.

Роз`яснити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 388 КК України.

Вищезазначений захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170, 171-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури про накладення арешту на майно, задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками та користувачами тимчасово вилученого майна:

двигуна автомобіля марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , 1989 року випуску, номерне позначення якого піддавалося зміні не в умовах заводу - виробника, шляхом механічного видалення (спилювання) типової та серійної частини номерного позначення, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , а володільцями відповідно до довіреності серії НСН № 891055 від 01.11.2023 є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , зареєстровані та проживаючі за адресою: АДРЕСА_3 , залишивши його на зберіганні на майданчику тимчасово утримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою м. Миргород, вул. Я. Усика, 34, визначеного постановою старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 08.11.2023.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування транспортного засобу до скасування арешту власниками та користувачами тимчасово вилученого майна:

автомобіль марки «ВАЗ» модель «21063», 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 синього кольору, власником якого є ОСОБА_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , передавши його на відповідальне зберігання законному користувачу ОСОБА_4 , за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_3 , для збереження речового доказу у стані придатному для використання у кримінальному провадженні;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , визначивши його місце зберігання в матеріалах кримінального провадження №0000292 від 08.11.2023.

В задоволенні клопотання в іншій частині, відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 388 КК України.

Зобов`язати ОСОБА_4 за першою вимогою слідчого, прокурора або суду надати вказаний транспортний засіб.

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддяОСОБА_1