Справа № 532/308/15-к
Номер рядка звіту 11
У Х В А Л А

20 вересня 2023 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_13 про негайне звільнення з-під варти, у кримінальному провадженні за обвинувальним актом від 28.07.2022 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_15 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.п.6, 11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в обґрунтування якого вказав, що ризики того, що обвинувачений вчинить дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. Зокрема, суворість покарання, до якого може бути засуджений ОСОБА_8 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_8 до переховування від суду. Заява ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування та порушення права на захист під час проведення за його участі як підозрюваного слідчих дій, були предметом дослідження у кримінальному провадженні №0000371 від 17.12.2014 за ч.2 ст.365 КК України. За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000371 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, 26.06.2021 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 17.08.2023 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_9 . Зазначена ухвала переглянута в порядку апеляційного провадження 14.09.2023 та залишена без змін. Дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , не спростовують докази, подані стороною обвинувачення на доведення його причетності до вчинення інкримінованих подій. Версії сторони захисту про причетність інших осіб до вбивства ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є намаганням вивести судовий розгляд за його межі, визначені ст. 337 КПК України, оскільки обставини, про існування яких повідомлено стороною захисту, не стосуються обвинувачених та не свідчать про наявність іншого пояснення обставин, викладених в обвинувальному акті. Таким чином, підстав для зміни обвинувачення в бік пом`якшення не вбачається, а тому зазначений ризик не зменшився. Також, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Наразі триває стадія дослідження доказів зі сторони захисту. Водночас, докази, які подаються стороною захисту, викликають необхідність у додатковому допиті свідків зі сторони обвинувачення. Так, зокрема, стороною захисту з боку обвинуваченого ОСОБА_8 подаються докази, що стосуються показань ОСОБА_18 як підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також як обвинуваченого під час судового розгляду в інших судах. При цьому, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_19 надається власна інтерпретація причин, мотивів та обставин надання ОСОБА_18 показань, які не узгоджуються із показаннями, наданими останнім під час допиту як свідка в Пирятинському районному суді. З огляду на положення кримінального процесуального законодавства України, ОСОБА_18 має бути додатково допитаний з метою з`ясування причин, мотивів та обставин надання показань, дослідження яких ініційовано стороною захисту. Отже, з урахуванням повідомлень ОСОБА_18 про наявність небезпеки для його життя у зв`язку із наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшився. Крім цього, подання стороною захисту доказів також може викликати необхідність у повторному допиті інших вже допитаних свідків зі сторони обвинувачення, а тому ризик незаконного впливу на таких свідків не виключається. Так, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_19 заявлено ряд клопотань про виклик свідків, в тому числі клопотання про додатковий допит свідка ОСОБА_20 , яке судом не вирішено. Ризик впливу на потерпілих також не зменшився, оскільки вони не допитані. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином продовжує існувати через наявність у ОСОБА_8 тісних зв`язків корупційного характеру в органах влади, про що свідчить зміст протоколу №6/2-213 8т за результатами проведення аудіоконтролю особи відносно ОСОБА_8 , який був досліджений судом. Про високу ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити спробу протидії кримінальному провадженню свідчить те, що упродовж усього часу здійснення судового розгляду у даному кримінальному провадженні спостерігалося намагання ОСОБА_8 забезпечити звільнення з-під варти його та інших обвинувачених до ухвалення судового рішення у справі, в тому числі й обвинуваченого ОСОБА_9 , який на досудовому розслідуванні надавав показання щодо замовлення безпосередньо ОСОБА_8 спричинення тілесних ушкоджень судді ОСОБА_16 , а також замовлення вбивства мера міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_17 та фінансування підготовки до вчинення даного злочину. Про це свідчать дії сторони захисту з боку ОСОБА_8 , спрямовані на затягування судового розгляду, відволікання суду від дослідження доказів, вжиття заходів до зміни суду, з послідуючими скаргами на надмірне тримання під вартою та надмірну тривалість судового розгляду. Також перед судом присяжних Пирятинського районного суду доводились обставини, які свідчать про здатність ОСОБА_8 незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема: побоювання ОСОБА_9 за своє життя та здоров`я через надання викривальних показань на стадії досудового розслідування стосовно причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; побоювання ОСОБА_18 за своє життя у зв`язку із наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених; незаконний вплив з боку ОСОБА_8 на потерпілу ОСОБА_21 ; використання підконтрольних засобів масової інформації для впливу на суд присяжних під час здійснення судового провадження Полтавським районним судом Полтавської області тощо. Родина ОСОБА_8 володіє бізнесом, засобами масової інформації, є заможною, ОСОБА_8 має тісні зв`язки в органах влади. Зазначені обставини в сукупності дають фінансові та статусні можливості вчинити обвинуваченому ОСОБА_8 дії, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Причинами неможливості завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є об`єктивні обставини, такі як складність кримінального провадження, продовження військової агресії проти України, що супроводжується атаками населених пунктів по всій території держави з повітря, під час яких судовий розгляд не проводиться. Після попереднього вирішення питання доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою проведено 18 судових засідань, під час яких досліджувались докази зі сторони захисту. Під час вказаних судових засідань 18 разів оголошувалась перерва у зв`язку із відмовою захисників, які перебували в Крюківському районному суді міста Кременчука, продовжувати судове засідання під час повітряної тривоги, та 6 разів - у зв`язку із надходженням повідомлень про замінування вказаного суду. Водночас, стороною захисту продовжують вживатись заходи до затягування судового розгляду, які полягають, зокрема: у намаганні повторно подати докази, які судом вже досліджувались; поданні доказів, які визнано судом такими, що не відповідають положенням ст.85 КПК України; безпідставному зачитуванні повного тексту документів. Прокурор наголошує на тому, що в даному кримінальному провадженні має місце підвищений суспільний інтерес з огляду на високий ступінь та характер суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, вчинених відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Тому більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, оскільки вони за своєю суттю в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовуються, та не можуть бути ефективно контрольовані державою. Обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні. Вік обвинуваченого ОСОБА_8 , а також відомості, які були надані стороною захисту, стосовно стану здоров`я ОСОБА_8 не свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою. Відомості, які були надані стороною захисту, стосовно наявності у ОСОБА_8 родини, постійного місця роботи, стосовно репутації обвинуваченого, не можуть гарантувати виконання ним обов`язків, які покладаються на обвинуваченого при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на фактичні дані, викладені у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора, наголосив на уявності ризиків, на які посилається прокурор. Зазначив, що прокурор, вказуючи на наявні в нього корупційні зв`язки, не уточнює, які саме це зв`язки та не надає докази на підтвердження зазначеного. Наголосив на відсутності лікування в СІЗО. Також зазначив, що додана до клопотання прокурором ухвала, ніяким чином його не стосується.

Захисник ОСОБА_12 заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, що повторювані клопотання прокурора - це принижування гідності ОСОБА_8 та інших обвинувачених.

Захисник ОСОБА_11 заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, що ОСОБА_8 знаходиться під вартою вже 9 років і 1 місяць, і прокурор вкотре, незважаючи на рішення ЄСПЛ, подає клопотання про продовження строку тримання під вартою. Прокурор каже про обґрунтовану підозру, але вона нічим не обґрунтована, і складена не уповноваженою особою слідчим Жолонкою, оскільки відсутні відповідні процесуальні рішення про включення слідчого Жолонки в групу слідчих.

Захисник ОСОБА_13 підтримав заперечення захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , зазначив, що фактично клопотання і доводи, викладені в ньому, не змінилися, клопотання доповнилося якоюсь нової інформацією, але ця інформація про минулі роки, а не за попередні 60 днів. Наголосив на тому, що саме прокурор повинен доводити кожного разу, що змінилося за ці 60 днів.

Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_9 вважають клопотання прокурора необгрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник потерпілих ОСОБА_14 підтримав клопотання прокурора, вважає його достатньо обґрунтованим, просив його задовольнити.

Крім того, прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики того, що обвинувачений вчинить дії, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_9 його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. У доказах, поданих стороною обвинувачення до суду та приєднаних за результатами їх дослідження до матеріалів справи, містяться відомості, які здатні задовольнити об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_9 , можливо, вчинив інкриміновані йому правопорушення. Суворість покарання, до якого може бути засуджений ОСОБА_9 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_9 до переховування від суду. Заява ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування та порушення права на захист під час проведення за його участі як підозрюваного слідчих дій були предметом дослідження у кримінальному провадженні № 0000371 від 17.12.2014 за ч.2 ст.365 КК України. За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000371 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, 26.06.2021 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 17.08.2023 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_9 . Зазначена ухвала переглянута в порядку апеляційного провадження 14.09.2023 та залишена без змін. Версії сторони захисту про причетність інших осіб до вбивства ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є намаганням вивести судовий розгляд за його межі, визначені ст.337 КПК України, оскільки обставини, про існування яких повідомлено стороною захисту, не стосуються обвинувачених та не свідчать про наявність іншого пояснення обставин, викладених в обвинувальному акті. Таким чином, підстав для зміни обвинувачення в бік пом`якшення не вбачається, а тому зазначений ризик не зменшився. Також, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Наразі триває стадія дослідження доказів зі сторони захисту. Водночас, докази, які подаються стороною захисту, викликають необхідність у додатковому допиті свідків зі сторони обвинувачення. Так, зокрема, стороною захисту з боку обвинуваченого ОСОБА_8 подаються докази, що стосуються показань ОСОБА_18 як підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також як обвинуваченого під час судового розгляду в інших судах. При цьому, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_19 надається власна інтерпретація причин, мотивів та обставин надання ОСОБА_18 показань, які не узгоджуються із показаннями, наданими останнім під час допиту як свідка в Пирятинському районному суді. З огляду на положення кримінального процесуального законодавства України ОСОБА_18 має бути додатково допитаний з метою з`ясування причин, мотивів та обставин надання показань, дослідження яких ініційовано стороною захисту. Отже, з урахуванням повідомлень ОСОБА_18 про наявність небезпеки для його життя у зв`язку із наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_9 не зменшився. Крім цього, подання стороною захисту доказів також може викликати необхідність у повторному допиті інших вже допитаних свідків зі сторони обвинувачення, а тому ризик незаконного впливу на таких свідків не виключається. Так, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_19 заявлено ряд клопотань про виклик свідків, в тому числі клопотання про додатковий допит свідка ОСОБА_20 , яке судом не вирішено. Ризик впливу на потерпілих також не зменшився, оскільки вони не допитані судом. Також упродовж усього часу здійснення судового розгляду у даному кримінальному провадженні спостерігалося намагання ОСОБА_9 досягти звільнення з-під варти до ухвалення судового рішення у справі. Про це свідчать дії сторони захисту з боку ОСОБА_9 , спрямовані на затягування судового розгляду, відволікання суду від дослідження доказів, вжиття заходів до зміни суду, з послідуючими скаргами на надмірне тримання під вартою та надмірну тривалість судового розгляду. Обставини, які свідчать про зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами, доводились до відома суду та судом вже була дана оцінка цим обставинам як таким, що впливають на тривалість судового розгляду. Також до відома суду доводились обставини впливу з боку ОСОБА_9 на потерпілих та їх представника шляхом повідомлення вигаданих обставин щодо, начебто, здійснення на нього тиску адвокатом ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту 05.09.2014. Обвинувачений ОСОБА_9 намагався дискредитувати таким чином представника потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 - адвоката ОСОБА_14 перед судом та громадськістю (у першу чергу міста Кременчука), оскільки хід судових засідань постійно фіксується представниками ЗМІ. Крім цього, необхідно враховувати, що ОСОБА_18 є чоловіком небоги ОСОБА_9 , а тому, перебуваючи на волі, навіть під домашнім арештом, обвинувачений ОСОБА_9 буде мати можливість, використовуючи родинні зв`язки, впливати на ОСОБА_18 з метою зміни останнім показань, наданих в суді, відповідно до яких саме на пропозицію ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 він приймав участь у вчиненні кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Крім цього обвинувачений ОСОБА_9 упродовж 11 років проходив службу за контрактом за межами України, а з 1992 року проходив службу в органах внутрішніх справ, в тому числі на посадах, пов`язаних з оперативною роботою у відділі боротьби з організованою злочинністю. Наявність у ОСОБА_9 навичок оперативної роботи, набутих під час проходження служби в органах внутрішніх справ, можливість використання соціальних зв`язків, що виникли під час тривалого проходження служби за контрактом за межами України, підвищують ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 дій, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Крім цього, вже зверталась увага суду на обставини, які свідчать про залежність ОСОБА_9 від ОСОБА_8 у захисті своїх інтересів, що вказує на можливість вчинення ним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, на прохання останнього та у спосіб ним визначений. Також не виключається вчинення зазначених дій під тиском ОСОБА_8 через відчуття загрози для свого життя та здоров`я з боку останнього, про що свідчить звернення на стадії досудового розслідування із заявою про застосування до ОСОБА_9 заходів безпеки, зокрема, під час перебування його в Полтавському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Полтавській області, після надання викривальних показань стосовно ОСОБА_8 . Прокурор звертає увагу суду на те, що при вирішенні питання щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою останній постійно заявляє про те, що при зміні запобіжного заходу на менш суворий він готовий виконувати всі покладені на нього рішенням суду обов`язки. Водночас обставини, які мали місце під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні свідчать про те, що до вказаних заяв необхідно ставитись критично, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 вдається до невиконання заборон, покладених на нього законодавством, яке визначає умови попереднього ув`язнення. Згідно інформації ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» з вихідним № 15/04-03/7376/Мк-23 від 14.09.2023, ув`язнений ОСОБА_9 з червня 2020 року по теперішній час має два стягнення, з яких одне стягнення погашено у встановленому законом порядку, друге стягнення не знято і не погашено у встановленому законом порядку. Так, постановою начальника ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» від 03.04.2021 ув`язненому ОСОБА_9 оголошено попередження за порушення вимог режиму утримання. Також, постановою в.о. начальника ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» від 22.07.2023 ув`язненому ОСОБА_9 оголошено догану за порушення вимог режиму утримання. Причинами неможливості завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є об`єктивні обставини: такі як складність кримінального провадження, продовження військової агресії проти України, що супроводжується атаками населених пунктів по всій території держави з повітря, під час яких судовий розгляд не проводиться. Після попереднього вирішення питання доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою проведено 18 судових засідань, під час яких досліджувались докази зі сторони захисту. Прокурор зазначає, що стороною захисту продовжують вживатись заходи до затягування судового розгляду, які полягають, зокрема, у намаганні повторно подати докази, які судом вже досліджувались; поданні доказів, які визнано судом такими, що не відповідають положенням ст. 85 КПК України; безпідставному зачитуванні повного тексту документів. Також прокурор наголошує на тому, що у даному кримінальному провадженні має місце підвищений суспільний інтерес з огляду на високий ступінь та характер суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, вчинених відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Тому більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, оскільки вони за своєю суттю в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовуються, та не можуть бути ефективно контрольовані державою. Обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні. Прокур наголошує на тому, що суд має врахувати, що покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, може бути у вигляді довічного позбавлення волі. Вік обвинуваченого ОСОБА_9 , а також відомості, які були надані стороною захисту, стосовно стану здоров`я ОСОБА_9 не свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою. Відомості, які були надані стороною захисту, стосовно наявності у ОСОБА_9 родини, постійного місця роботи, стосовно репутації обвинуваченого, не можуть гарантувати виконання ним обов`язків, які покладаються на обвинуваченого при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на фактичні дані, викладені у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив відмовити у задоволенні незаконного клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що клопотання прокурора містить суто його вигадки і переконання. Щодо посилання прокурора на проведені у нього обшуки в СІЗО, зазначив, що на території СІЗО жодних обшуків не може бути. Наголосив на тому, що в нього кількість хвороб з кожним роком перебування під вартою збільшується, і саме це є підґрунтям його побоювань за своє життя і здоров`я. Просив прийняти законне рішення і змінити йому запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_13 заперечував проти клопотання прокурора, вважає його необґрунтованим, наголосив на тому, що клопотання по суті не змінюється вже більше року, але прокурором додаються якісь обставини, які повинні привернути увагу суду, але які не мають нічого спільного з наявністю ризиків, які повинен перевіряти суд кожні 60 днів. З матеріалів кримінального провадження 26.06.2021 захисник дізнався, що була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000371 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. На протязі двох років слідчий так і не повідомив про зазначене рішення, докази про направлення постанови відсутні. Крім цього зазначив, що фактів впливу обвинуваченого ОСОБА_9 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні не встановлено. Також свідок Пасічний не звертався до суду з заявою про побоювання за свою безпеку. Твердження прокурора про вчинення ОСОБА_9 дій під тиском ОСОБА_8 також не підтверджено ніякими доказами, ОСОБА_9 з такими заявами не звертався. Захисник вважає, що прокурором не надано доказів на підтвердження зазначених ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_15 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_11 заперечував проти клопотання, наголосивши на тому, що рішення Європейського суду з прав людини та Конвенція з основоположних прав і свобод людини не виконуються.

Представник потерпілих ОСОБА_14 клопотання прокурора підтримав, вважає його достатньо обґрунтованим. На його думку в клопотанні зазначені обставини, які підтверджують існування ризиків ухилення від суду та ризику впливу на іших учасників кримінального провадження. Також прокурором наведені достатні обставини на підтвердження того, що інші більш м`які запобіжні заходи не нададуть можливості уникнути цих ризиків. Тому просив клопотання задовольнити.

Прокурор також подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики того, що обвинувачений вчинить дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та лише такий вид запобіжного заходу може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_23 його процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам. У доказах, поданих стороною обвинувачення до суду та приєднаних за результатами їх дослідження до матеріалів справи, містяться відомості, які здатні задовольнити об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_24 , можливо, вчинив інкриміновані йому правопорушення. Про те, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились свідчать наступні обставини. Суворість покарання, до якого може бути засуджений ОСОБА_24 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6, 11, 12, 13 ч.2 ст.115 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_25 до переховування від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Заява ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування та порушення права на захист під час проведення за його участі як підозрюваного слідчих дій, були предметом дослідження у кримінальному провадженні №0000371 від 17.12.2014 за ч.2 ст.365 КК України. За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000371 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Полтаві) ТУ ДДР, розташованого у місті Полтаві, 26.06.2021 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 17.08.2023 відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_9 . Зазначена ухвала переглянута в порядку апеляційного провадження 14.09.2023 та залишена без змін. Версії сторони захисту про причетність інших осіб до вбивства ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є намаганням вивести судовий розгляд за його межі, визначені ст. 337 КПК України, оскільки обставини, про існування яких повідомлено стороною захисту, не стосуються обвинувачених та не свідчать про наявність іншого пояснення обставин, викладених в обвинувальному акті. Таким чином, підстав для зміни обвинувачення в бік пом`якшення не вбачається, а тому зазначений ризик не зменшився. Також, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_24 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Наразі триває стадія дослідження доказів зі сторони захисту. Водночас, докази, які подаються стороною захисту, викликають необхідність у додатковому допиті свідків зі сторони обвинувачення. Так, зокрема, стороною захисту з боку обвинуваченого ОСОБА_8 подаються докази, що стосуються показань ОСОБА_18 як підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також як обвинуваченого під час судового розгляду в інших судах. При цьому, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатом ОСОБА_19 надається власна інтерпретація причин, мотивів та обставин надання ОСОБА_18 показань, які не узгоджуються із показаннями, наданими останнім під час допиту як свідка в Пирятинському районному суді. З огляду на зазначені положення кримінального процесуального законодавства України, ОСОБА_18 має бути додатково допитаний з метою з`ясування причин, мотивів та обставин надання показань, дослідження яких ініційовано стороною захисту. Отже, з урахуванням повідомлень ОСОБА_18 про наявність небезпеки для його життя у зв`язку із наданням викривальних показань стосовно інших обвинувачених, ризик незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого ОСОБА_25 не зменшився. Крім цього, подання стороною захисту доказів також може викликати необхідність у повторному допиті інших вже допитаних свідків зі сторони обвинувачення, а тому ризик незаконного впливу на таких свідків не виключається. Так, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_19 заявлено ряд клопотань про виклик свідків, в тому числі клопотання про додатковий допит свідка ОСОБА_20 , яке судом не вирішено. Ризик впливу на потерпілих також не зменшився, оскільки вони не допитані. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином продовжує існувати, про що свідчить факт звернення ОСОБА_25 у серпні 2022 року до Президента України із заявою про відмову від громадянства України, в якому він виказав своє зневажливе ставлення до держави в цілому та до законів України. Про високу ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_15 може вчинити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, свідчить те, що упродовж усього часу здійснення судового розгляду у даному кримінальному провадженні спостерігалося намагання ОСОБА_15 досягти звільнення з-під варти до ухвалення судового рішення у справі. Про це свідчать дії сторони захисту з боку ОСОБА_15 , спрямовані на затягування судового розгляду, відволікання суду від дослідження доказів, вжиття заходів до зміни суду, з послідуючими скаргами на надмірне тримання під вартою та надмірну тривалість судового розгляду. Обставини, які свідчать про зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами, доводились до відома суду та судом вже була дана оцінка цим обставинам як таким, що впливають на тривалість судового розгляду. Також необхідно враховувати, що ОСОБА_18 є хрещеним батьком доньки ОСОБА_15 та довгий час мав з ним спільний бізнес до затримання, а тому, перебуваючи на волі, навіть під домашнім арештом, обвинувачений ОСОБА_15 буде мати можливість, використовуючи родинні зв`язки та спільні з ОСОБА_18 знайомства, впливати на ОСОБА_18 з метою зміни останнім показань, наданих у суді. Крім цього, вже зверталась увага суду на обставини, які свідчать про залежність ОСОБА_15 від ОСОБА_8 у захисті своїх інтересів, що вказує на можливість вчинення ним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, на прохання останнього та у спосіб ним визначений. Також, до відома суду доводились обставини, які мали місце у ході судового розгляду даного кримінального провадження та свідчать про те, що ОСОБА_15 притаманні такі негативні риси характеру як нестриманість та агресивність, він постійно демонструє своє зневажливе ставлення до вимог закону, що вказує на підвищений ризик вчинення дій, спрямованих на перешкоджання здійсненню правосуддя. Така поведінка ОСОБА_15 є постійною. Захисниками ОСОБА_15 пояснюються такі прояви агресії тим, що вони викликані діями сторони обвинувачення, суду, які не відповідають положенням кримінального процесуального законодавства України та міжнародного права. Водночас, неодноразове засудження ОСОБА_15 за вчинення умисних злочинів у тому числі злочину, поєднаного із посяганням на здоров`я працівника правоохоронного органу (т. 61, а.с 5-22) дає достатні підстави вважати, що зазначені випадки агресії з боку обвинуваченого ОСОБА_15 не випадкові, а є проявами характеру обвинуваченого. Причинами неможливості завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є об`єктивні обставини: такі як складність кримінального провадження, продовження військової агресії проти України, що супроводжується атаками населених пунктів по всій території держави з повітря, під час яких судовий розгляд не проводиться. Після попереднього вирішення питання доцільності подальшого тримання обвинувачених під вартою проведено 18 судових засідань, під час яких досліджувались докази зі сторони захисту. Водночас, стороною захисту продовжують вживатись заходи до затягування судового розгляду, які полягають, зокрема: у намаганні повторно подати докази, які судом вже досліджувались; поданні доказів, які визнано судом такими, що не відповідають положенням ст. 85 КПК України; безпідставному зачитуванні повного тексту документів. З урахуванням наявності ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_15 дій, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, досягнення вказаних завдань кримінального провадження можливе лише у випадку продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_15 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У даному кримінальному провадженні має місце підвищений суспільний інтерес з огляду на високий ступінь та характер суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, вчинених відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, застава, особиста порука чи особисте зобов`язання) не здатні запобігти вказаним ризикам, оскільки вони за своєю суттю в значній мірі залежать від правосвідомості особи, до якої вони застосовуються, та не можуть бути ефективно контрольовані державою. Таким чином, обставини, які б свідчили про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_26 з тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, наразі відсутні. Вік обвинуваченого ОСОБА_25 , а також відомості, які були надані стороною захисту, стосовно стану здоров`я ОСОБА_25 не свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_15 вважає обговорення даного клопотання недоречним, оскільки це просто затягування часу.

Захисник ОСОБА_13 вважає, що відповідне клопотання є необґрунтованим, в ньому не доведені фактичні дані, які вказували б на ризики, наведені прокурором. Натомість, прокурор наводить у клопотанні власне ставлення, надає власну оцінку, що полягає в негативному ставленні до ОСОБА_15 . Оскільки прокурор в клопотанні зазначає про негативні риси характеру ОСОБА_15 , а саме як нестриманість та агресивність. Проте прокурором наводяться твердження, які не відповідають дійсності. У ОСОБА_15 відсутнє зневажливе ставлення до закону. Оскільки коли є рішення Європейського суду з прав людини, які не виконуються, коли норми Конституції України не є нормами прямої дії і її гарантії не працюють. Тому ОСОБА_15 демонструє своє ставлення до державних органів, які порушують його права, а це чомусь сприймається як особиста образа. Прокурор зловживає своїми правами, постійно вказуючи на неодноразові засудження ОСОБА_15 , але відповіно до вимог закону ОСОБА_15 є несудимою особою. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не підтримали клопотання прокурора, вважають їх ідентичними, які нічим не відрізняються від клопотань прокурора поданих щодо них, так і від попередніх клопотань.

Захисник ОСОБА_11 доповнив, що в клопотанні не зазначено, яким чином був затриманий ОСОБА_15 , чому його було незаконно затримано, чому йому не було надано захисника. Яким чином підозра може бути обґрунтована, якщо вона складена неуповноваженою особою слідчим Жолонкою. ОСОБА_15 є особою, яка притягнута до кримінальної відповідальності у невстановленому законом порядку. Також йому не зрозумілі підстави для зміни обвинувального акту. Крім цього він не почув від прокурора про два рішення Європейського суду з прав людини, які винесені на користь ОСОБА_15 .

Представник потерпілих ОСОБА_14 підтримав клопотання прокурора, вважає його обґрунтованим.

Захисник ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про негайне звільнення ОСОБА_8 з-під варти. В якому захисник просить негайно, з метою припинення катування людини і інваліда в спосіб свавільного утримання під вартою за межами будь-яких розумних строків та на виконання рішення ЄСПЛ у справі «Комар та Інші проти України», звільнити з-під варти ОСОБА_8 .

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали клопотання захисника ОСОБА_11 про негайне звільнення ОСОБА_27 з-під варти.

Прокурор просив відмовити в клопотанні захисника ОСОБА_11 , оскільки його обґрунтування фактично стосується клопотання про продовження тримання під вартою. В ньому не наведені доводи, які б вказували на необхідність негайного звільнення з-під варти. Вважає, що своїми висловами у клопотанні захисник фактично здійснює тиск на суд.

Захисник ОСОБА_13 подав до суду клопотання про негайне звільнення ОСОБА_9 з-під варти, згідно якого просить з метою недопущення катування людини в спосіб свавільного утримання під вартою за межами будь-яких розумних строків, скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та негайно звільнити з-під варти ОСОБА_9 , обравши відносно нього будь-який інший запобіжний захід, який припинить тривале перебування невинуватої людини у неволі, зокрема домашній арешт або особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_28 підтримали клопотання захисника ОСОБА_13 про негайне звільнення ОСОБА_15 з-під варти.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 , зазначив, що вданому випадку має місце підвищений суспільний інтерес, який превалює над повагою до особистої свободи.

Представник потерпілих ОСОБА_14 просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 , оскільки воно відрізняється від попереднього клопотання захисника лише назвою.

Захисник ОСОБА_13 подав до суду клопотання про негайне звільнення ОСОБА_15 з-під варти, в якому просить з метою недопущення катування людини в спосіб свавільного утримання під вартою за межами будь-яких розумних строків, скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та негайно звільнити з-під варти ОСОБА_15 , обравши щодо нього будь-який інший запобіжний захід, який припинить перебування невинуватої людини у неволі, зокрема домашній арешт або особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_28 підтримали клопотання захисника ОСОБА_13 про негайне звільнення ОСОБА_15 з-під варти.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 , зазначив, що в ньому фактично акцентується увага на тих обставинах, що і в клопотанні про негайне звільнення з-під варти ОСОБА_9 .

Представник потерпілих ОСОБА_14 заперечував проти клопотання, просив у його задоволенні відмовити.

Розглянувши вище вказані клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд присяжних зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ч. 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Враховуючи неможливість до спливу строку продовженого раніше обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення, суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлені прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Прокурор, обґрунтовуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, покликався на те, що наразі продовжують існувати ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

На переконання суду присяжних відповідні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, перш за все, слід перевірити, чи підтверджується існування ризиків, на які посилається прокурор.

На переконання суду присяжних, ймовірна можливість переховування обвинувачених від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинувачених переховуватись від суду.

Так, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 обвинувачуються у скоєнні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

А тому суд уважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинувачених та серйозність висунутого їм обвинувачення, характер висунутого обвинувачення, яке має значний суспільний інтерес, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризику того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду.

Актуальними також наразі залишаються ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки, враховуючи стадію судового провадження, коли докази сторони захисту в повному обсязі не досліджені, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинувачених впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

При цьому не дивлячись на те, що свідки зі сторони обвинувачення вже допитані, однак не виключається додатковий допит вже допитаного свідка ОСОБА_18 , також захисником ОСОБА_12 заявлені клопотання про виклик свідків, в тому числі клопотання про додатковий допит свідка ОСОБА_20 .

Щодо твердження захисника ОСОБА_13 про те, що у випадку здійснення обвинуваченими впливу на свідків, прокурором були б надані відповідні докази, однак такі відсутні, суд бере до уваги положення ч.2 ст.177 КПК України, за змістом яких підставою застосування запобіжного заходу є не факт вчинення діянь, визначених ч. 1 цієї статті, зокрема, незаконного впливу на свідків, а обґрунтована ймовірність такого, яка прокурором доведена.

Також судом присяжних враховується думка потерпілих ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 про те, що зміна запобіжного заходу призведе до додаткових емоційних хвилювань, оскільки є загроза їх життю та членів їх сім`ї і вони сприймають таку загрозу як реальну.

Прокурором доведено наявність у ОСОБА_8 та ОСОБА_15 ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що вони можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, родина ОСОБА_8 володіє бізнесом, засобами масової інформації, є заможною. ОСОБА_8 має тісні зв`язки в органах влади. Зазначені фінансові та статусні можливості ОСОБА_8 в сукупності доводять існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Бажання та намагання ОСОБА_15 відмовитись від громадянства України, про що він особисто у серпні 2022 року написав заяву, зухвалі форма та зміст такої відмови, свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_15 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність вищевказаних ризиків для скасування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення існуючих ризиків, суду не надано.

При цьому, питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим суд вирішує у кожному конкретному випадку з дотриманням вимог ст.177, 178 КПК України шляхом оцінки в сукупності всіх обставин, конкретних аргументів, прав та свобод людини, ризиків та наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, за наявності ознак того, що цього вимагаються істинні вимоги суспільного інтересу, які в даному випадку переважають правило поваги до особистої свободи обвинувачених, оскільки інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення вчинені із застосуванням вогнепальної зброї. В даному кримінальному провадженні суспільний інтерес полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, оскільки злочини, що інкримінуються обвинуваченим, відносяться до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

На думку суду присяжних, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених, а застосований запобіжний захід - тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також характером суспільного інтересу.

Також судом присяжних враховано дані, що характеризують особи обвинувачених, їх вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність родин та утриманців, місця роботи, репутацію та майновий стан, відсутність судимостей у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Наявність цих обставин не є обставинами, які безумовно виключають чи мінімізують до маловірогідності ймовірність настання ризиків стосовно обвинувачених.

Безперечно, судом взято до уваги наявність у обвинувачених постійного місця проживання і сім`ї, що свідчить про стійкість соціальних зв`язків, однак, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків для даного кримінального провадження, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд присяжних використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Зокрема, на переконання суду присяжних, застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ними встановлених ризиків переховування від суду та/або впливу на свідків та потерпілих у провадженні. Ця позиція суду присяжних обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про обвинувачених.

Суд також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинувачених під вартою.

Застосування до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді застави є неможливим в силу положень ч.4 ст.183 КПК України, оскільки їм висунуте обвинувачення у скоєнні злочинів, що спричинили загибель людей.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом обвинувачених до технічних засобів зв`язку, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження.

Більш м`які, аніж зазначені, запобіжні заходи, а саме порука та особисте зобов`язання тим більше не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу. Адже, у випадку їх застосування, з огляду на встановлені судом ризики та поведінку обвинувачених, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання ними процесуальних обов`язків. До того ж звернень про взяття обвинувачених на поруки до суду не надходило, що унеможливлює застосування до них вказаного запобіжного заходу.

Щодо незадовільного стану здоров`я обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про яке зазначали обвинувачені, то слід зазначити, що матеріали провадження не містять будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинувачених під вартою за станом здоров`я, та суду таких доказів не надано.

До того ж є важливим та обставина, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023 від 26.07.2023 №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, в обвинувачених збільшуються можливості для ухилення від суду, адже правоохоронні органи задіяні у діяльності з відсічі збройної агресії російської федерації та у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинувачених.

Отже, на думку суду присяжних, в сукупності всі вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених, перебуваючи на свободі, вони можуть вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Щодо посилань сторони захисту на рішення ЄСПЛ, які прийняті на користь обвинувачених, суд присяжних зазначає, що у своїх попередніх судових рішеннях суд зазначав, чому до обвинувачених не можуть бути застосовані такі додаткові заходи індивідуального характеру як відновлення попереднього юридичного стану.

Доводи захисника ОСОБА_11 про те, що досудове розслідування проводилось неуповноваженими особами, не заслуговують на увагу з огляду на те, що на даній стадії судового розгляду суд не дає оцінки обґрунтованості підозри, статусу особи підозрюваного чи обвинуваченого та не дає відповідної правової оцінки доказам через призму їх належності, допустимості та достовірності, які суд в силу ч.1 ст.89 КПК України повинен вирішувати під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

Щодо інших доводів як сторони обвинувачення так і сторони захисту суд зазначає, що суд не повинен надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін, про що неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, «Серявін та інші проти України від 10 лютого 2011 року).

Розглянувши клопотання сторони захисту про негайне звільнення обвинувачених з-під варти суд зазначає таке.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 від 07.09.2023 про зміну запобіжного заходу, та клопотань захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_13 від 04.09.2023 про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

Клопотання сторони захисту про негайне звільнення з-під варти обвинувачених, які подані 18.09.2023 та 19.09.2023, є аналогічними за змістом з клопотаннями сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим від 04.09.2023, оцінка яким надана в ухвалі суду від 06 вересня 2023 року. Будь-яких нових обставин, які б не розглядалися судом, стороною захисту в своїх клопотаннях не наведено.

Відповідно до вимог ч.5 ст.201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги те, що клопотання захисту про негайне звільнення з-під варти подані раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про відмову у зміні запобіжного заходу від 06.09.2023 та в цих клопотаннях не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом, необхідно залишити дані клопотання без розгляду на підставі ч.5 ст.201 КПК України.

На підставі викладеного суд присяжних уважає доцільним продовжити застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Натомість клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_13 про негайне звільнення з-під варти необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст.176-178, 183, 194, 331, 350, 372, 395 КПК України, суд присяжних

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Манулівка Козельщинського району Полтавської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 18 листопада 2023 року включно.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м.Кременчук Полтавської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 18 листопада 2023 року включно.

Продовжити ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м.Христинівка Черкаської області, громадянину України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 18 листопада 2023 року включно.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 про негайне звільнення з-під варти, клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_13 про негайне звільнення з-під варти залишити без розгляду.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору та направити до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 26.09.2023.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5