В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною базавою загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, не військовозобов`язаного, пенсіонера, учасника АТО, раніше судимого вироком Жмеринського міськрайонного суду від 22.02.2023 року до покарання за ст.126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст.75, 76 КК України, з випробуванням з іспитовим строком терміном на один рік, у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.126-1 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000381 від 01.08.2022,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що він в порушення вимог ст. 28 Конституції України згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє насильство по відношенню до своєї співмешканки колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку. А саме, ОСОБА_3 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до співмешканки дії, виражені у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Так, 14.06.2023 о 05:30 год. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, що виразилося у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 14.06.2023 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатом розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 25.07.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

21.06.2023 близько 11:42 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, що виразилося у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 21.06.2023 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатом розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 25.07.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, 31.07.2023 о 15:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_5 домашнє насильство, що виразилося у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, ОСОБА_5 звернулась до працівників поліції, відносно протиправних дій ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст.126-1 Кримінального кодексу України - домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, з якою він перебуває у сімейних віносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним під час судового розгляду, в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, який передбачений ст.126-1 КК України і викладений в обвинувальному акті від 20.09.2023 року, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Суду показав, що злочин вчинив за обставин, викладених у обвинувальному акті, неодноразово у вказані дати та час за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сімейні конфлікти із колишньої дружиною ОСОБА_5 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вчиняв словесні образи, але вказав що будь-яких тілесних ушкоджень він їй не наносив.

Виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, запевнив суд, що готовий нести покарання за вчинений злочин і в подальшому не вчинятиме аналогічних кримінальних правопорушень, просив вибачення у потерпілої і на даний час вони примирилися.

Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 , до початку проведення судового засідання подала письмову заяву, згідно якої просила підготовче судове засідання та судове засідання проводити у її відсутність, тому як участі приймати не бажає. Права передбачені ст.56 КПК України їй відомі та зрозумілі, у разі зміни обвинувачення покладається на думку прокурора. Цивільний позов заявляти не бажає, шкода їй відшкодована. З приводу міри покарання обвинуваченого покладалася на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), який передбачений ст.126-1 КК України і викладений в обвинувальному акті від 20.09.2023 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 20.09.2023 року, доведена повністю.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин - за ст.126-1 КК України.

ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному, являється учасником антитерористичної операції, являється особою пенсійного віку. Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин, що передбачений ст.126-1 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття, оскільки упродовж всього судового розгляду обвинувачений визнавав вину, добровільно та активно надав показання про факт та обставини вчинення злочину, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті від 20.09.2023 року, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до відомостей старости Браїлівського старостинського округу негативно характеризується за місцем проживання, неодноразово надходили усні скарги на ОСОБА_3 від його дружини, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра обвинувачений не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічне кримінальне правопорушення, однка звільнений від призначеного покарання після закінчення іспитового строку 16.03.2023 року.

Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, що складена провідним інспектором Жмеринського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_6 від 02.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України, вчинив умисний злочин невеликої тяжкості; на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Жмеринскої ЦРЛ не перебуває. Згідно характеристики з місця проживання відомо, що характеризується негативно, неодноразово надходили усні скарги від його дружини, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Ризик повторного вчинення злочину оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий. Відповідно до висновку досудової доповіді - провідного інспектора Жмеринського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69,69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, особи обвинуваченого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на думку прокурора який просив застосувати покарання у вигляді громадських робіт, висловлену у судових дебатах, думку потерпілої яка з приводу міри покарання покладалася на розсуд суду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту в межах санкції, передбаченої ст.126-1 КК України.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у данному кримінальному провадженні не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання - немає.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ст.126-1 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрйонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_1