Справа № 165/229/24 Провадження №11-кп/802/245/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 19 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У межах розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000915 від 23.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, прокурором до суду подано письмове клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки такий строк закінчується 21.01.2024, а ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 19.01.2024 у підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 березня 2024 року включно.

Водночас, ОСОБА_6 визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем).

На підставі ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання чи роботи; носити електронний засіб крнтролю.

Таке своє рішення про продовження строку дії запобіжного заходу суд першої інстанції мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Не погодившись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав на апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним в зв`язку з чим просить скасувати та постановити нове, яким змінити запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт із (або без) застосування електронних засобів контролю. Зазначає про те, що у поданому прокурором клопотанні не міститься обґрунтованість щодо наявності ризиків, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_6 . У той же час місцевим судом не враховано того, що ОСОБА_6 має місце реєстрації, де постійно проживає з дружиною і малолітньою дитиною, що на думку захисту підтверджує наявність міцних соціальних зв`язків. Вказує, що ані стороною обвинувачення ані судом не розглядалась можливість застосування щодо обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою. Суд не розглянувши конкретні факти кримінального провадження, а лише пославшись на тяжкість кримінального правопорушення, продовжив обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився. При цьому, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляцію підтримали з підстав, викладених у ній, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що у провадженні Нововолинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000915 від 23.09.2023, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким місцевий суд дав належну правову оцінку.

Встановлено і те, що раніше рішенням слідчого судді від 23.11.2023 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. І вже, оскаржуваною ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 19.01.2024 у підготовчому судовому засіданні, обвинуваченому продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 18 березня 2024 року, із визначенням розміру застави.

Продовжуючи обвинуваченому в ході проведення підготовчого судового засідання кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд фактично врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не змінилися та не зменшилися.

Як встановлено судом, підставами для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам ухилення від суду, незаконного впливу на свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою у підготовчому судовому засіданні в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченого, зможе забезпечити будь-який більш м`який запобіжний захід у тому числі цілодобовий домашній арешт, як про це вказує сторона захисту.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та підготовчому судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які й також слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Оцінюючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (три епізоди), вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , який є умисним та відноситься до злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цього кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 та тяжкості інкримінованого йому діяння і того, що він хоча не судимий, має постійне місце реєстрації, де проживає разом із дружиною і дитиною, однак в даний час обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що підвищує суспільну небезпечність такого діяння, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою із визначенням розміру застави, будуть недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

Доводи сторони захисту про те, що наведені прокурором ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчинити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України нічим не підтверджені, на увагу суду не заслуговують, оскільки повністю спростовується матеріалами провадження, які фактично вказують про протилежне.

Також є такими, що не заслуговують на увагу суду доводи сторони захисту про те, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки враховуючи встановлені обставини, обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, вони є непереконливими.

Посилання апелянта на те, що судом не було взято до уваги наявність в обвинуваченого постійного місця реєстрації, де він проживає разом з дружиною та дитиною, є безпідставними, так як місцевий суд дану обставину взяв до уваги наряду з усіма іншими матеріалами при оцінці обставин кримінального провадження.

Таким чином, усі доводи сторони захисту, з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не дають жодних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, як про це просить апелянт.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки дане судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Нововолинського суду Волинської області від 19 січня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді