Справа № 527/57/24
провадження № 1-кп/527/62/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

в режимі відеоконференції прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження №0000681 від 04.11.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Глобине Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня спеціальна, військове звання сержант, стрілець-снайпер гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Так, 03.11.2023 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , з метою відшукання місця перебування своєї матері ОСОБА_5 прийшов до будинку, у якому проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому на запрошення ОСОБА_6 . ОСОБА_4 увійшов до кімнати кухні вказаного домоволодіння, де у той час вживали спиртні напої ОСОБА_6 та його знайомий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час з`ясування відомостей, про можливе місце перебування своєї матері ОСОБА_5 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 стався словесний конфлікт, приводом до якого слугували зневажливі висловлювання ОСОБА_7 в бік ОСОБА_5 .

У ході конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у останнього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, перебуваючи у кімнаті кухні будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з ОСОБА_7 , наніс останньому один удар правою рукою стиснутою у кулак в область голови зліва, від чого ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на підлогу. Після цього ОСОБА_4 виражаючись нецензурною лайкою повідомив ОСОБА_7 , щоб він вийшов на подвір`я будинку, на що останній погодився.

Перебуваючи на подвір`ї вказаного вище будинку ОСОБА_4 діючи умисно та продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 наніс останньому не менше 4 ударів правою та лівою руками зжатими в кулак в обличчя ОСОБА_7 , в результаті чого ОСОБА_7 впав на землю, проте, ОСОБА_4 продовжив наносити удари правою та лівою руками зжатими в кулак, завдавши не менше 5 ударів, та правою та лівою ногами взутими в черевики, завдавши не менше 5 ударів, в область голови та тулуба ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_7 встав із землі та зайшов до будинку, де з метою свого захисту, взяв до лівої руки палицю та направився до виходу з будинку, але ОСОБА_4 , помітивши вказані дії ОСОБА_7 направився до останнього та на вході до будинку наніс один удар правою ногою взутою в черевик в ліву частину грудної клітини ОСОБА_7 , в результаті чого останній впав на підлогу будинку, а саме в прихожій кімнаті.

Надалі, діючи умисно та продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ,, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, поряд із входом до будинку, взяв до правої руки дерев`яну палицю та підійшовши до ОСОБА_7 , взяв його ліву руку та почав наносити удари вказаною палицею по лівій руці, а також в область лівої частини тулуба ОСОБА_7 , завдавши не менше 10 ударів.

Після чого, вважаючи свої дії завершеними, ОСОБА_4 припинив нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , відійшов від останнього, та через деякий час покинув територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказаними умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 , згідно висновку експерта №239 від 18.12.2023 року, наступні тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки; закритого перелому VІІ-VІ-ІХ ребер зліва; посттравматичного пневмотораксу зліва; підшкірної емфіземи тулуба, шиї, невеликого гемотораксу в лівому синусі; підшкірної емфіземи зліва; шокової легені та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а також закритий перелом с/3 лівої плечової кістки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а також множинні садна та гематоми обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, викладені в обвинувальному акті обставини не заперечував та не оспорював. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати. Вказав, що з потерпілим ОСОБА_7 він примирився. Також зазначив, що він з 01.04.2016 року проходить військову службу, є учасником бойових дій, був нагороджений відзнаками, після повномасштабного вторгнення продовжив військову службу та був поранений під час здійснення бойового завдання, з приводу чого неодноразово лікувався.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями, які полягають в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, посередньо характеризується за місцем служби, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має поранення отримане під час здійснення бойового завдання, з приводу чого неодноразово перебував на лікуванні, а також думку потерпілого ОСОБА_7 , який просив суворо не карати обвинуваченого.

Як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 121 КК України.

На підставі ст.75 КК України, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Зважаючи на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження, суд підстав для обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачає.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Речові докази у справі: штани джинсові темно синього кольору зі слідами РБК, кофту камуфляжну з металевим замочком, кросівки чоловічі зеленого кольору без шнурків залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1