Справа № 439/1938/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1052/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19», кримінальне провадження № 0000381 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Буського районного суду Львівської області від 01.10.2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, азербайджанця, громадянина республіки Азербайджан, освіта середня, не одруженого, який не працює, без постійного місця проживання, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Баку Азербайджан, азербайджанця, громадянина республіки Азербайджан, освіта середня, який не одружений, не працює, фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Баку Азербайджан, азербайджанця, громадянина республіки Азербайджан, освіта середня, який не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Араб Агдашського району республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, освіта середня, одруженого, який не працює, фактично проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_13 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ,

перекладача ОСОБА_17 ,

встановила:

Захисники обвинувачених та обвинувачений ОСОБА_18 подали апеляційні скарги на вирок Буського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2021 року, яким :

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років;

за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією майна, яке є власністю обвинуваченого.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_19 у виді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією усього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Обраний ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу - залишено без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_19 рахується із часу фактичного затримання, а саме з 19 червня 2018 року.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією усього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Обраний ОСОБА_20 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу - залишено без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_21 рахється з часу фактичного затримання, а саме з 19 червня 2018 року.

ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією усього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Обраний ОСОБА_22 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу - залишено без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_22 рахується з часу фактичного затримання, а саме з 21 червня 2018 року.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією усього майна, яке є власністю обвинуваченого.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_10 час перебування його під вартою в установі попереднього ув`язнення із 21 червня 2018 року по 11 червня 2020 року включно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_10 у виді домашнього арешту у період доби з 21.00 годин до 09.00 годин, скасовано та обрано запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, у виді тримання під вартою, взявши його від варту у залі судового засідання, негайно.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 25.06.2018 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 12123,45 грн.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 12123,45 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 12123,45 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 12123,45 грн.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Даний вирок оскаржив захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , який просить вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Вважає, що призначене ОСОБА_23 покарання у виді 10 років позбавлення волі є явно несправедливим з точки зору кваліфікації даного правопорушення. Зазначає, що суд допустив неповноту судового розгляду.

Апелянт покликається, що ОСОБА_24 заявляв у 2020 році під час досудового слідства, що до кінця не розумів, що вчиняє протиправні дії так, як у нього були психічні розлади здоров`я і він даний злочин вчинив у стані сильного душевного хвилювання. Він з 1990 року перебував на психіатричному обліку в диспансері душевно нервових захворювань. На час скоєння правопорушення у ОСОБА_24 хвороба прогресувала, виникали психічні розлади, відхилення і втрати пам`яті та його дії викликають сумнів щодо його осудності.

Апелянт наголошує, що при проведенні судово - психіатричної експертизи № 90 від 08.08.2018 було встановлено грубе порушення право ОСОБА_24 , в частині п.18 ч.3 ст. 42 КПК України, про користування послугами перекладача за рахунок держави під час досудового слідства.

Крім того у 2019 році під час судового засідання захисником ОСОБА_24 було підготовлене письмове клопотання про призначення додаткової стаціонарної комплексної психіатричної експертизи, однак суд 20.11.2020 безпідставно своєю ухвалою відмовив у задоволенні клопотання посилаючись на висновок експертів № 90, де вказано, що ОСОБА_24 на обліку в лікаря психіатра не перебував, оскільки в матеріалах немає доказів цьому, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. До клопотання стороною захисту було долучено виписку з історії хвороби ОСОБА_24 , але додаткова експертиза так і не була призначена.

Вирок оскаржив також захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 , який просить вирок змінити та пом`якшити обвинуваченому покарання, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.4 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання в межах мінімальної санкції даної статті. Вважає даний вирок незаконним в частині кваліфікації дій його довірителя, відповідно призначене ОСОБА_25 покарання є незаконним і необгрунтованим, не відповідає дійсним обставинам справи, винесений з порушенням норм матеріального і процесуального права. Обвинувачений ОСОБА_25 своє вину у вчиненні злочину за ч.4 ст. 187 КК України заперечував, оскільки його не вчиняв. Суд першої інстанції не врахував його позиції про необхідність перекваліфікуванні дій ОСОБА_25 з ч.4 на ч.3 ст. 187 КК України так, як він не причетний до нанесення тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_26 та обрати по цій статті мінімальну міру покарання.

Апелянт наполягає, що докази вини ОСОБА_25 за ч.4 ст. 187 КК України в суді не здобуто. ОСОБА_24 і ОСОБА_25 відмовилися дакати пояснення в суді першої інстанції, однак ОСОБА_25 давав покази, що не знав про наміри ОСОБА_24 заподіяти тілесні ушкодження потерпілому і сам ударів потерпілому не завдавав, умислу на позбавлення життя потерпілого чи спричинення йому тілесних ушкоджень у нього не було.

Апелянт зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд першої інстанції бездоказово виніс вирок стосовно ОСОБА_25 .

Крім того на вирок подала апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 , яка просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_10 , з ч.5 ст.27, ч.3 ст. 187 КК України на ч.5 ст.27, ч.2 ст. 355 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вважає вирок суду першої інстанції невмотивованим, оскільки наведені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам провадження та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність за вчинене діяння стосовно ОСОБА_27 .

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що у вироку неповно викладено покази обвинуваченого ОСОБА_27 щодо фактичних обставин справи та не надав діям останнього згідно свідчень та досліджених доказів належної правової оцінки. Суд не зазначив, що ОСОБА_24 вказав метою поїздки у м. Львів з м. Києва наміром забрати належні йому кошти. Оскільки зустріч не відбулася ОСОБА_27 і ОСОБА_24 поїхали в гості до ОСОБА_28 в м.Броди, з яким він не був раніше знайомий, однак ОСОБА_27 пообіцяли за поїздку 150 доларів США. Між людьми була домовленість про поїздку у м.Львів, а не про скоєння будь-якого злочину. Протягом двох днів проживання у ОСОБА_28 говорили про різні побутові справи і про повернення боргу ОСОБА_24 . Суд невірно виклав свідчення ОСОБА_27 стосовно придбаного скотчу та рукавиць у магазині і їх подальшого використання. ОСОБА_27 не знав чітко про наміри ОСОБА_24 тим більше про розбійний напад. Суд на припущеннях дійшов такого висновку. Висновок суду про те, що ОСОБА_27 свідомо був пособником у вчиненні розбійного нападу є безпідставним.

Апелянт наголошує, що співучасник повинен бути проінформований про злочинні наміри та злочинні дії виконавця, це найважливіша ознака співучасті, але це не було доведено стосовно ОСОБА_27 . Тобто судом не доведено, що ОСОБА_27 знав про наміри ОСОБА_24 , ОСОБА_25 здійснити розбійний напад і це не доведено матеріалами справи. У судовому засіданні ОСОБА_27 та ОСОБА_28 підтвердили, що ОСОБА_24 вів мову лише про отримання боргу за картоплю і не було жодної розмови про розбій.

Апелянт наполягає, що дії ОСОБА_27 та ОСОБА_28 від початку були спрямовані на пособництво у примушенні у виконанні цивільно - правових угод, а не як розбій. Це у подальшому дії ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , без відома ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , набули кваліфікуючих ознак розбійного нападу, проте останні не були узгоджені з іншими учасниками.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, який при призначені ОСОБА_27 покарання не знайшов пом`якшуючих обставин та не врахував належно, що такий вперше притягується до кримінального покарання, має на утриманні малолітню доньку, має на Україні постійне місце проживання, хоча і частково визнав провину за те, що допоміг іншим обвинуваченим покинути місце злочину, щиро каявся допомагав органам досудового слідства, наміру в настанні наслідків не мав. Відшкодував потерпілій шкоду в сумі 10 000 грн., що підтверджено документально. Умов домашнього арешту не порушував, жодних порушень не допускав та довів, що його виправлення можливе без позбавлення волі.

Даний вирок оскаржив обвинувачений ОСОБА_29 , який просить вирок скасувати та перекваліфікувати його дії з ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 187 КК України на ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 186 КК України. З врахуванням його особи та ставлення до скоєного, спрямованості його умислу, його ролі як співучасника (пособника), просить призначити покарання в межах нижньої межі за ч.3 ст. 186 КК України. Відповідно до ст. 75 КК України з врахуванням таких пом`якшуючих обставини, як визнання вини, щирого каяття, відсутності попередніх судимостей, а також будь-якої іншої неправомірної поведінки, просить прийняти рішення про звільнення його від відбування покаранні з випробуванням. У термін відбуття покарання зарахувати час перебування під вартою з часу фактичного затримання - з 19.06.2018.

Апелянт вважає, що суд дійшов невірного переконання через невірну кваліфікацію його дій, а тому необхідно змінити таку кваліфікацію. У ході судового розгляду не було здобуто доказів його пособництву у розбійному нападі. Його захисник просив перекваліфікувати його дії на ч.3 ст. 186 КК України, але суд не взяв до уваги доводи сторони захисту. У нього не було умислу на вчинення розбою. Його дії були несвідомими у скоєнні злочину, оскільки винуватість полягає виключно в тому, що не повідомив компетентні органи про злочин і не відмовився від усунення перешкод у його скоєнні. Ніхто не вказував у свідченнях на ОСОБА_28 як на особу яка вчинила злочин чи будь-яким чином причетна до вчинення такого. ОСОБА_28 не перебував на місці скоєння злочину, а матеріалами справи підтверджується тільки пособництво у підготовці до грабежу поєднаного з проникненням у житло ( без поєднання з насильством). Жодного умислу чи дій зі сторони ОСОБА_28 чи інших учасників вчинення протиправних діянь, Які б були відомі та/або узгоджені з ОСОБА_28 стороною обвинувачення не доведено.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2018 року, близько 22.45 години ОСОБА_30 , перебуваючи в с. Язлівчик, Бродівського району, Львівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, вступив у злочинну змову із ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_29 на заволодіння майном ОСОБА_33 , розподіливши при цьому між собою ролі. Реалізуючи спільно узгоджений злочинний намір та діючи відповідно до розподілених ролей ОСОБА_30 спільно із ОСОБА_31 через огорожу із сторони вулиці проникли на територію господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_34 , де із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, за допомогою наперед заготовленої металевої планки, здійснив напад на громадянку ОСОБА_35 та ОСОБА_26 з метою заволодіння їх майном, став умисно наносити їм удари металевою планкою у голову та інші частини тіла, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження і під час нападу з приміщення житлового будинку заволодів грошовими коштами в сумі 2000 гривень, 500 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, згідно курсу Національного Банку України, станом на 18.06.2018 становить 13160 гривень, телевізором марки «Sаmsung» модель «LE32B350F1W», вартістю 4175 гривень 78 копійок та ювелірними виробами, а саме: золотим ланцюжком на руку вагою 12 грам, золотим ланцюжком на шию вагою близько 20 грам із золотим кулоном вагою близько 5-ти грам, вартістю 620 гривень за грам, загальною вартістю 22940 гривень, чим спричинили ОСОБА_36 та ОСОБА_26 матеріальної шкоди на загальну суму 42275 гривень 78 копійок.

У цей же час, 18 червня 2018 року близько 22.45 години, ОСОБА_30 , знаходячись на території господарства, що розміщене за адресою АДРЕСА_3 , належне ОСОБА_34 , умисно завдав ОСОБА_26 вісім ударів по голові наперед заготовленою металевою планкою. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи 68/18 від 14.08.2018 року, потерпілому ОСОБА_26 заподіяно наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку важкого ступеня, множинних ран голови, яка ускладнилась пневмоцефалією, аспіраційним синдромом, гнійним запаленням легенів, дистрофічними змінами нирок та печінки, набряком легенів, набряком набуханням головного мозку, вісім ран - в лобній, лобно - тім`яній, тім`яній ділянках голови в центрі, в правій тім`яній, лівій тьмяно - потиличній, правій та лівій потиличних ділянках голови, синці в лівій та правій скронево-соскоподібних ділянках голови, на повіках обох очей, лінійні переломи правої лобної, потиличної, правої тім`яної та скроневої кісток з поширенням на основу черепа, множинні ділянки забоїв головного мозку з наявністю обмежено-дифузних субарахноїдальних крововиливів та крапчасто - дрібно вогнищевих крововиливів в корі головного мозку - по випуклих поверхнях правої та лівої лобних часток, лівої тім`яної частки, лівої та правої скроневих часток, правої потиличної частки, на мозочку в центрі та справа. Травма голови є наслідком 8-ми контактів з тупими твердими предметами (предметом) з обмеженою поверхнею, що привело до утворення 8-ми ран голови, переломів кісток склепіння та основи черепа в зоні розташування ран лобно - тім`яної ділянки голови в центрі, тім`яної ділянки голови справа, потиличної ділянки голови справа та зліва, вогнищевих забоїв головного мозку в зоні розташування всіх ран голови, що відносяться до небезпечних для життя в момент заподіяння та привели до настання смерті ОСОБА_26

18 червня 2018 року близько 22 години 45 хвилин ОСОБА_37 , перебуваючи в с. Язлівчик Бродівського району Львівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, вступив у злочинну змову із ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_29 на заволодіння майном ОСОБА_33 , розподіливши при цьому між собою ролі.

Реалізуючи спільно узгоджений злочинний намір та діючи відповідно до розподілених ролей ОСОБА_25 спільно із ОСОБА_24 через огорожу зі сторони вулиці проникли на територію господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_34 , де із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, за допомогою наперед заготовленої металевої планки здійснили напад на громадянку ОСОБА_35 та ОСОБА_26 з метою заволодіння їх майном, стали умисно наносити їм удари металевою планкою у голову та інші частини тіла, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження і під час нападу з приміщення житлового будинку заволоділи грошовими коштами в сумі 2000 гривень, 500 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, згідно курсу Національного Банку України, станом на 18.06.2018 становить 13160 гривень, телевізором марки «Sаmsung» модель «LE32B350F1W», вартістю 4175 гривень 78 копійок та ювелірними виробами, а саме: золотим ланцюжком на руку вагою 12 грам, золотим ланцюжком на шию вагою близько 20 грам із золотим кулоном вагою близько 5-ти грам, вартістю 620 гривень за грам, загальною вартістю 22940 гривень, чим спричинили ОСОБА_36 та ОСОБА_26 матеріальної шкоди на загальну суму 42275 гривень 78 копійок.

18 червня 2018 року близько 22.45 години ОСОБА_10 , перебуваючи в с. Язлівчик Бродівського району Львівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, вступив у злочинну змову із ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_29 на заволодіння майном ОСОБА_33 , розподіливши при цьому між собою ролі.

Зокрема, ОСОБА_10 як пособник у вчиненні розбійного нападу сприяв іншим співучасникам, а саме надав автомобіль марки «SKODA FABIA» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні, яким разом із ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_29 здійснили доїзд до господарства потерпілої ОСОБА_33 , реалізовуючи спільно узгоджений злочинний намір та діючи відповідно до розподілених ролей, разом із ОСОБА_29 , перебував в автомобілі, слідкуючи за обстановкою поблизу господарства та за для як найшвидшого залишення місця скоєння злочину, очікував коли ОСОБА_25 спільно із ОСОБА_24 через огорожу із сторони вулиці проникли на територію господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_34 , де із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, за допомогою наперед заготовленої металевої планки, здійснили напад на громадянку ОСОБА_35 та ОСОБА_26 з метою заволодіння їх майном, стали умисно наносити їм удари металевою планкою у голову та інші частини тіла, спричинивши тілесні ушкодження, під час нападу з приміщення житлового будинку заволоділи грошовими коштами в сумі 2000 гривень, 500 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, згідно курсу Національного Банку України, станом на 18.06.2018 становить 13 160 гривень, телевізором марки «Sаmsung» модель «LE32B350F1W», вартістю 4175 гривень 78 копійок та ювелірними виробами, а саме: золотим ланцюжком на руку вагою 12 грам, золотим ланцюжком на шию вагою близько 20 грам із золотим кулоном вагою близько 5-ти грам, вартістю 620 гривень за грам, загальною вартістю 22 940 гривень, чим спричинили ОСОБА_36 та ОСОБА_26 матеріальної шкоди на загальну суму 42 275 гривень 78 копійок.

18 червня 2018 року близько 22.45 години ОСОБА_29 , перебуваючи в с. Язлівчик Бродівського району Львівської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, вступив у злочинну змову із ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_32 на заволодіння майном ОСОБА_33 , розподіливши при цьому між собою ролі.

Зокрема ОСОБА_29 , який постійно проживає на території Бродівського району та добре орієнтуючись у місцевості, як пособник у вчиненні розбійного нападу сприяв іншим співучасникам, а саме: надав інформацію щодо потерпілих у яких маються достатні кошти, показав дорогу до господарства потерпілої ОСОБА_42 , реалізовуючи спільно узгоджений злочинний намір та діючи відповідно до розподілених ролей, разом із ОСОБА_32 , перебував в автомобілі марки «SKODA FABIA» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , слідкуючи за обстановкою поблизу господарства та за для якнайшвидшого залишення місця скоєння злочину, очікував коли ОСОБА_25 спільно із ОСОБА_24 через огорожу із сторони вулиці проникли на територію господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_34 , де із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, за допомогою наперед заготовленої металевої планки, здійснили напад на громадянку ОСОБА_35 та ОСОБА_26 з метою заволодіння їх майном, стали умисно наносити їм удари металевою планкою у голову та інші частини тіла, спричинивши тілесні ушкодження, під час нападу з приміщення житлового будинку заволоділи грошовими коштами в сумі 2000 гривень, 500 доларів США, що в перерахунку на національну валюту, згідно курсу Національного Банку України, станом на 18.06.2018 становить 13160 гривень, телевізором марки «Sаmsung» модель «LE32B350F1W», вартістю 4175 гривень 78 копійок та ювелірними виробами, а саме: золотим ланцюжком на руку вагою 12 грам, золотим ланцюжком на шию вагою близько 20 грам із золотим кулоном вагою близько 5-ти грам, вартістю 620 гривень за грам, загальною вартістю 22940 гривень, чим спричинили ОСОБА_36 та ОСОБА_26 матеріальної шкоди на загальну суму 42275 гривень 78 копійок.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про відмову у задоволені всіх поданих учасниками процесу апеляційних скарг, думки захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , кожного окремо, підтримані їх довірителями обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , які підтримали доводи вказані в апеляційних скаргахє поданих в їх інтересах, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг в межах апеляційних вимог, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим ОСОБА_43 , ОСОБА_10 , ОСОБА_44 ОСОБА_22 ,кожному окремо, обрано покарання в межах санкцій статей обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченим, кожному окремо, суд першої інстанції надав обгрунтовану правову оцінку зібраним доказам у даному кримінальному провадженні та за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтувалося на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів суду першої інстанції дійшла наступного висновку.

Суд першої інстанції довів винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій), доведена, та обгрунтовано кваліфікував їх злочинні дії за ч.4 ст. 187 КК України, при цьому було враховано, що ОСОБА_30 заподіяв також умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а тому ці дії суд першої інстанції додатково кваліфікував за ч.2 ст. 121 КК України.

Винуватість ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , кожного окремо, були доведені та кваліфіковані колегією суддів за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, як вчинення пособництва у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

При цьому судом першої інстанції були враховані позиції як обвинувачених так і доводи їх захисників адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_16 щодо необхідності перекваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 з ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 186 КК України так, як останні, на думку сторони захисту, вчинили пособництво не у розбійному нападі (ст. 187 КК України), а у грабежі (ст. 186 КК України), оскільки жодного умислу чи дій з їхньої сторони чи інших учасників вчинення протиправного діяння, які були б відомі чи узгоджені з їхніми підзахисними ( ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ) суду не надано. Більше того захисники вважали, що досліджені докази лише вказують на несвідоме пособництво ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у скоєному злочині, оскільки їх винуватість полягає виключно у тому, що підозрюючи про вчинення злочину, не повідомили належні та компетентні органи про такий злочин та не відмовилися від усунення перешкод у його скоєнні. Такі доводи сторони захисту колегія суддів першої інстанції вважала помилковими та такими, що спрямовані на зниження кримінальної відповідальності за скоєне обвинуваченими.

З таким висновком погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_45 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ознак розбою, а вчинене ними діяння має бути кваліфіковане як грабіж (ст.186 КК України), не заслуговують на увагу.

За загальним визначенням розбій (ст.187 КК України) - це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Розбій належить до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкта дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.

При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

Насильством, небезпечним для життя чи здоров`я охоплюється: легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності; середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження; замах на вбивство; вбивство.

Свої висновки в доведені пред`явленого обвинувачення суд першої інстанції обґрунтував показаннями зокрема потерпілої ОСОБА_33 , яка показала, що до подій, які мали місце ввечері 18.06.2018 вона особисто знала лише ОСОБА_28 , оскільки впродовж тривалого часу здійснює прийом різних товарів від населення, з подальшою реалізацією на ринку в м.Броди. ОСОБА_28 також постійно працював на ринку, інколи вони реалізовували товар один одному, він знав де саме вона проживає та чим займається. Інші особи їй не відомі взагалі. Ввечері 18.06.2018 вона вже готувалась до сну, лежачи на ліжку, співмешканець ОСОБА_46 ночував в автомобілі, який знаходився на подвір`ї, це було після 23 год, та в якийсь момент почула сторонні звуки, начебто розбиття скла. Для того щоб з`ясувати що сталось, вставши з ліжка вирішила з кімнати вийти на веранду і в цей момент двоє невідомих, напали на неї, наносячи удари. Побоюючись за своє життя, почала тікати назад до кімнати та від отриманих ударів впала, прикинувшись, що вона без свідомості. Деякий час два чоловіки ходили по будинку, відкривали шафи, перевертали ліжка, одяг з шаф також чула звуки ударів та крики потерпілого ОСОБА_47 . Коли вони пішли, встала і вийшовши на подвір`я побачила на землі лежачого та закривавленого ОСОБА_47 , після чого почала кричати та кликати на допомогу, додавши, що впізнає ОСОБА_24 , який також наносив їй тілесні ушкодження. З будинку пропали гроші, які були в сумці біля ліжка, золоті вироби, які знаходились на тумбочці біля ліжка та телевізор

Допитані в якості обвинувачених ОСОБА_24 і ОСОБА_25 у ході судового розгляду відмовилися від дачі показань та відповідей на питання з приводу подій та обставин вчинення ними 18.06.2018 кримінальних правопорушень.

Обвинувачені ОСОБА_27 та ОСОБА_28 у ході судового розгляду надали суду показання про необізнаність з наміром спільників ОСОБА_24 та ОСОБА_25 на вчинення розбійного нападу, лише звинувачуючи ОСОБА_24 та ОСОБА_25 у вчинених злочинах, заперечуючи свою участь у нападі. Зокрема ОСОБА_27 надав пояснення що він дійсно за декілька днів разом із ОСОБА_24 та ОСОБА_25 прибули на автомобілі Шкода фабія, який перебував у його користуванні з м. Києва до м.Львова, для зустрічі з невідомим чоловіком. Оскільки зустріч не відбулась, поїхали в гості до ОСОБА_28 в м. Броди, з яким він раніше знайомий не був. За довезення пасажирів йому обіцяли винагороду в 150 доларів США. Разом з тим впродовж двох днів проживаючи в будинку в селі поблизу м. Броди вони спільно обговорювали різні побутові питання і в тому числі необхідності повернення боргу ОСОБА_24 . Не заперечив в своїх показаннях та при огляді речових доказів, що саме ним за вказівкою спільників, кого саме не пригадав в одному із магазинів м. Броди за власні кошти було прибрано резинові рукавиці та рулон скотчу. За вказівкою ОСОБА_24 днем перед вчиненням кримінального правопорушення на господарстві, де вони проживали допомагав тому обмотувати металеву планку скотчем, однак з якою метою не повідомив, зазначивши що цієї металевої планки він більше не бачив.

Судом першої інстанції в повній мірі враховано, що ОСОБА_10 , хоча безпосередньо не брав участі у вчиненні злочину, але наданням засобів чи знарядь (наданням власного автомобіля) сприяв вчиненню злочину іншими співучасниками ( ОСОБА_19 та ОСОБА_20 ). При цьому, обвинувачений ОСОБА_29 , хоча також безпосередньо не брав участі у вчиненні злочину, але порадами, вказівками та усуненням перешкод сприяв вчиненню злочину вищевказаними співучасниками, зокрема, надавши своє господарство у селі в поблизу м. Броди, де вони усі спільно обговорювали необхідність повернення боргу ОСОБА_48 у потерпілих, яких безпосередньо знав саме обвинувачений ОСОБА_29 та показав до них дорогу. Зазначених фактичних обставин обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_29 не заперечували, вказуючи виключно на свою непричетність до скоєного нападу.

Відтак, з врахуванням зазначеного вище, на підставі сукупності досліджених доказів, судом першої інстанції було беззаперечно встановлено, що мало місце не грабіж, як про це безпідставно вказують обвинувачені та їх захисники в поданих апеляційних скаргах, а розбій, що супроводжувався насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, так як в результаті нападу спричинено потерпілій ОСОБА_36 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та смерть ОСОБА_26 . Зазначене підтверджено дослідженими в суді першої інстанції письмовими доказами: висновком експерта № 85/2018 від 27.06.2018 р., висновком експерта № 68/18 від 14.08.2018 року.

Висновком судово-психіатричного експерта № 90 від 08.08.2018 р., доведено, що ОСОБА_30 , психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, хронічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує. Аналогічними є висновки відносно ОСОБА_10 від 05.09.2018р. № 102, ОСОБА_29 від 29.08.2018 р., № 96, ОСОБА_8 від 08.08.2018 р., № 89.

Відтак висновок суду першої інстанції, про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_49 , ОСОБА_10 , ОСОБА_45 ОСОБА_22 , за обставин зазначених у вироку та відповідної кваліфікація їх дій, є вірним.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_19 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше не судимий, а вчинені ним кримінальні правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких і особливо тяжких злочинів, обставини справи, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд не знайшов, а тому вважав, що покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_20 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який згідно характеристики не має скарг за місцем проживання, раніше не судимий, а вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких, обставини справи, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд не знайшов, а тому вважав, що обравши покарання у виді позбавлення волі таке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_22 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який згідно характеристики не має скарг за місцем проживання, раніше не судимий, а вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких, обставини справи, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд не знайшов, а тому вважав, що покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який згідно характеристики не має скарг за місцем проживання, раніше не судимий, наявність у нього малолітньої дитини. Разом із тим, вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких, обставини справи, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд не знаходить, а тому вважав, що покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судом апеляційної інстанції, на підставі клопотання адвоката ОСОБА_14 було винесено 24.01.2023 року ухвалу, з уточненням від 23.03.2023, про призначення повторної амбулаторної комплексної психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_6 .

Згідно висновку комплексної судово - психіатричної експертизи №480 від 29.08.2023 проведеної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,вбачається, що комісія дійшла висновку, що ОСОБА_30 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_30 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

За наведених обставин, судом першої інстанції призначено обвинуваченим покарання в межах санкцій статей обвинувачення, а ОСОБА_43 за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України.

Зазначені покарання відповідають вимогам ст. 65 КК України, підстав для їх пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На думку колегії суддів покликання в апеляційних скаргах захисників обвинувачених та обвинуваченого про неправильне встановлення фактичних обставин справи, зокрема непричетності обвинувачених до скоєння злочинів, неправильну кваліфікацію їх дій є способом захисту від пред`явленого обвинувачення, є безпідставними та не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Доводи поданих апеляційних скарг, були предметами розгляду в суді першої інстанції та правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, призначене покарання відповідає особам обвинувачених, відтак підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. , 404, 405, 407, 409, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-

постановила :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 01.10.2021 року у кримінальному провадженні № 0000381 відносно ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з моменту отримання копії рішення, а засудженими, які перебувають під вартою - у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий:

Судді: