УХВАЛА

Справа № 495/684/22

Номер провадження 1-кп/495/583/2022

24 листопада 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонноий суд Одеської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні ,внесеному до ЄРДР за № 0000359 від 12.08.2021 року та клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеській області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Білгород-Дністровський, Одеська область, громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами. 2 та 3 ст.186, частиною 2 ст. 185 , частиною 3 ст. 15 частини 3 ст. 185 КК України-

сторони кримінального провадження:

-прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури- ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

В проваджєенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на стадії підготовчого судового засідання знаходиться кримінальне провадження ,внесене до ЄРДР за № 0000359 від 12.08. 2021 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за обвинуваченням по ч. 2 та 3 ст.186, частиною 2 ст. 185 , частиною 3 ст. 15 частини 3 ст. 185 КК України.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В клопотанні прокурором зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, реальних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, з корисливою метою та прямим умислом, розуміючи протиправний характер своїх дій, повторно скоїв корисливий злочин при наступних обставинах, а саме:

в ніч з 26.08.2021 на 27.08.2021 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, точний час встановити не надалось можливим, перебуваючи на території бази відпочинку «Мікрон» в смт. Затока, м. Білгород-Дністровського Одеської області, у ОСОБА_4 виник корисливий умисел на таємне викрадення майна, яке знаходилось на території бази відпочинку.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 підійшов до дверей номеру № НОМЕР_1 , який розташований в будівлі корпусу №13, та переконавшись, що двері номеру не зачинені на замок, проник у приміщення кімнати, де в цей час відпочивали потерпілий ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_7 , де побачив на столі мобільні телефони марки «XIAOMI Red Mi Note 9», «Le X526» та «Sigma», та жіночу сумочку.

Усвідомлюючи, що його дії направлені на таємне викрадення майна можуть бути помічені потерпілими, ОСОБА_4 втілюючи свій намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом його таємного викрадення, з метою подальшого розпорядження викраденим майном на власний розсуд після зникнення з місця злочину, почав викрадення мобільних телефонів марки «XIAOMI Red Mi Note 9», «Le X526» та «Sigma», та жіночої сумочки, всередині якої знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , картка банку «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 , картка банку «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_7 , картка банку «Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_7 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 500 гривень, та в цей момент почувши шум у кімнаті ОСОБА_6 прокинувся та побачив як ОСОБА_4 здійснює викрадення приналежного йому майна.

Усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, їх наслідки та те, що його дії помічені потерпілим ОСОБА_6 , та відтепер здійснюються в умовах очевидності, так як останній підвівся з ліжка та з метою припинення протиправних дій почав рухатися в сторону правопорушника вимагаючи припинити протиправні дії, ОСОБА_4 заволодів вищезазначеним майном та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 15 500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаним з проникненням у приміщенням яке є тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 27.08.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Крім того , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у , вчиненні іншого кримінального правопорушення, а саме : приблизно о 03:00 годин, 29.08.2021 року, більш точний час під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, знаходячись біля кімнати відпочинку на дільниці АДРЕСА_2 , де відпочивали ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в нього виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном.

Так, перебуваючи за вищевказаною адресою, навмисно, діючи з корисливих мотивів, здійснюючи свій намір, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , знаючи і розуміючи, що його дії будуть помічені, проник до кімнати відпочинку, після чого відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 5200 гривень, гаманцем марки «Hermes» чорного кольору, мобільним телефоном марки «iPhone 6» та мобільним телефоном марки «iPhone 12», водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ключами від автомобіля марки «Skoda Superb», р/н НОМЕР_2 , тим самим причинив збиток на суму приблизно 44,000 гривень.

Надалі, ОСОБА_4 , побачивши, що його дії були помічені втік з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, поєднаним з проникненням у приміщенням, який є тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, 16.09.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України .

.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується в тому,що будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, реальних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, з корисливою метою та прямим умислом, розуміючи протиправний характер своїх дій, повторно скоїв корисливий злочин при наступних обставинах, а саме: в ніч з 26.09.2021 по 27.09.2021 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, точний час встановити не надалось можливим, перебуваючи на ділянці місцевості біля магазину «Міленіум» який розташований по вулиці Шабській в селі Салгани, Білгород-Дністровського району, Одеської області, де побачив накритий брезентом дерев`яний стелаж біля якого стояв автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 46 RASTEN». У вказаному автомобілі знаходився потерпілий ОСОБА_12 , побачивши якого у ОСОБА_4 виник корисний умисел на незаконне заволодіння будь-яким майном потерпілого. Після чого ОСОБА_4 реалізуючи свій намір, підійшов до ОСОБА_12 з яким почав словесний конфлікт, під час якого останній вийшов з автомобіля. Далі розуміючи що ОСОБА_12 буде здійснювати опір яким може запобігти протиправним діянням ОСОБА_4 , останній бажаючи здійснити відкрите викрадення майна ОСОБА_12 , взявши дерев`яну палицю зі стелажу котрий знаходився поблизу наніс нею удар по голові потерпілого, після якого ОСОБА_12 втратив рівновагу та впав на землю з висоти власного росту втративши свідомість. Після чого впевнившись що ОСОБА_12 не може чинити опір ОСОБА_4 продовжив втілювати протиправний корисний умисел підійшов до вище вказаного автомобіля, після чого відкрив двері та умисно, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії, їх наслідки, викрав мобільний телефон «SUMSUNG GALAXY M12», та барсетку в якій знаходилися грошові кошти на суму 13000 гривень та посвідка на постійне місце проживання на ім`я потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 20 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого, який є тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 27.09.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

.

Крім того, 11 серпня 2021 року приблизно в 14 годин,більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 прибув до продуктового магазину " Сорока",який розташований за адресою : вулиця Портова будинок 12 міста Білгород- Дністровський Одеської області з метою викрадення будь-якого майна теріторії вказаного магазину. У подальшому обвинувачений ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів,з метою особистого збагачення,розуміючи та переконавшись,що його дії будуть не помічені покупцями та робочим персоналом магазну,шляхом вільного доступу ,з полиці однієї з вітрин,на якій розташовані алкогольні напої таємно викрав пляшку алкогольного напою " Jack Daniels " об`ємом 0,7 литрм вартістю 561 гривня 70 коп. після чого обвинувачений ґзабудько ґо.ґв. покинув приміщення продуктового магазину "Сорока " з метою в подальшому обернути викрадений алкогольний напій на свою користь та розпорядитися ним на власний розсуд,але після того,як останній покинув приміщення магазину, його затримав ОСОБА_13 ,який працює к вказаному магазині охоронцем.

15 листопада 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, 8 листопада 2021 року приблизно в 18 годин обвинувачений ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна,діючи умисно, усвідомлюючи та оцінюючи свої дії,розуміючи їх протиправність, ОСОБА_4 проник до житла потерпілого ОСОБА_14 яке розташоване за адресою : АДРЕСА_3 . Перебуваючи у приміщенні вищевказаного будинку,обвинувачений ОСОБА_4 помітив на дивані однієї з кімнат ноутбук марки LENOVO IP 320-17 ІКВ вартістю 8699 гривень 92 коп.

З метою таємного викрадення ноутбуку, переконавшись що його дії не будуть помічені потерпілим та іншими особами,обвинувачений ОСОБА_4 взявши до рук ноутбук марки LENOVO IP 320-17 ІКВ ,почав виходити з будинку через вхідні двері, однак з причин,що не залежать від волі обвинуваченого ОСОБА_4 він не встиг вчинити ксіх дій,які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця,так як не помітив,що ноутбук в цей час був підключений кабелем живлення до електромережі,та під час виходу з будинку це завадило йому вільно здійснити викрадення вказаного майна. Крім того, в цей час до будинку повернувся потерпілий ОСОБА_14 який помітив обвинуваченого ОСОБА_4 який намагався вкрасти ноутбук. Розуміючи,що його дії помічені потерпілим,обвинувачений ОСОБА_4 залишив ноутбук, не завершивши початий злочин та покинув місця вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор вказує що відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.184 КПК України під час підготовчого судового засідання встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , є ризик того, що він: може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 , обвинувається у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення та у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України слідчий зазначає, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави, прокурор вважає також не доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює.

Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також є не доцільною, оскільки, враховуючи тяжкість вчинених злочинів , може призвести до вчинення обвинуваченим інших більш тяжких кримінальних правопорушень, а також можливість незаконо впливати на потерпілих та свідків, у кримінальному провадженні що, може вплинути на покази потерпілих, свідків в ході судового розгяду та призвести до не об`єктивного, не повного та не всебічного судового розгляду справи.

На підставі викладеного прокурор просить клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання , просив його задовольнити та продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні з клопотанням прокурора не погодилися, з тих підстав, що ризики, зазначені прокурором в клопотанні не доведені. Просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 висловив скарги на стан здоров*я та просив суд забезпечити надання йому відповідної медичної допомоги.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів клопотання, обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування , 27.08.2021 року СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001038 за ознаками злочинів, передбачених ч.2, 3 ст.186 Кримінального кодексу України.

17.09.2021 року та 02.10.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 Кримінального кодексу України.

Крім того, 02.10.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 надійшов до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 02.02.2022 року.

Таким чином, відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, які відповідно до ч.2 ст.186 КК України, караються позбавленням волі на строк до шести років, а ч.3 ст.186 КК України, карається позбавленням волі на строк до восьми років.

Суд вважає що обвинувачений ОСОБА_4 , не будучи обмежений у вільному пересуванні може переховуватися від суду, впливати на потерпілу сторону та свідків, а також скоїти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей уобвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, суд вважає, що доводи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії судового розгляду , вказують на обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, продовження стосовно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого обвинувачується ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують обвинуваченого, стан його здоровя, а також розмір заподіяного ним матеріального збитку, суд вважає за доцільне згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначати розмір застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Крім того, суд вважає за необхідне доручити відповідальним особам слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений ОСОБА_4 та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити здійснення необхідного йому медичного обстеження та лікування, оскільки його самопочуття погане і йому необхідне обстеження та лікування, а у слідчому ізоляторі йому не забезпечується належна медична допомога.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до статей 3, 49 Конституції України, ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» людина, її життя і здоров`я, честь, гідність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на охорону здоров`я і медичну допомогу; держава створює умови для ефективного і доступного медичного обслуговування; обвинувачений має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (рішення від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (рішення від 04.10. 2005 року у справі «Сарбан проти Молдови», від 22.12.2008 року у справі «Алексанян проти Росії», від 27.01.2011 року у справі «Євген Олексеєнко проти Росії»).

Враховуючи зазначене, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, з метою забезпечення дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_15 , суд вважає необхідним зобов`язати Державну установу «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_4 та надання йому належної медичної допомоги відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст 177,178, 314-315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 днів, який діє по 22.01.2024 року включно.

Строк дії ухвали про продовження ОСОБА_4 . міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 23.01. 2024 року.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 40-ка (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 2684 грн.), що станом на 22.11. 2023 року складає 107 360 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувасений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- з`являтися до прокурора та суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвиинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_4 та надання йому належної медичної допомоги.

Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити надання до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області документів про стан здоров`я ОСОБА_4 . та надання висновку про те, чи може обвинувачений ОСОБА_15 за станом свого здоров`я триматися в умовах слідчого ізолятора.

Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченому та направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області для виконання.

Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 24.11. 2024 року о 14 год. 20 хвилин.

Суддя : ОСОБА_1