Дата документу 27.09.2023 Справа № 317/2384/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/2384/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1053/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнаровське, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, не одруженого, особу з інвалідністю II групи, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по даній справі засудженого: 21 липня 2017 року Покровським районним судом Дніпропетровської обласні за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року згідно з ч.5 ст.72 КК України зараховано строк з 21 липня 2017 року по 17 жовтня 2017 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі

за участю прокурора ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції EASYCON,

засудженого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника-адвоката ОСОБА_8 .

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч.3 ст.107, ст.118 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною. Наразі необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на засудженого ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нову ухвалу, якою подання колонії щодо його умовно-дострокового звільнення задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що висновки суду про його посередню характеристику не відповідають дійсності, оскільки установа звернулась з поданням та конкретним визначенням його характеристики, що він довів своє виправлення.

Також, не погоджується з тим, що одне стягнення проти дванадцяти заохочень, свідчить про нестабільну поведінку.

Стосовно наявності заборгованості, вказує, що виконавчий лист не надходив на виконання до колонії.

Крім того, апелянт зазначає, що не погоджується з твердженням суду, що він не працює на виробництві, через що не погашає позов.

Вказує, що він працює ввесь строк то на виробництві то на банно-пральному комбінаті, то двірником житлової зони, за що має 12 заохочень.

Згідно з ухвалою суду, до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 липня 2017 року. Під час тримання у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 16 листопада 2017 року відбував покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)», характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 16 березня 2018 року перебував на лікуванні у ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 16 квітня 2018 року відбував покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)», характеризувався наступним чином: мав дев`ять заохочень, стягнень не мав.

У ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» відбуває покарання з 08 грудня 2020 року. За період відбування покарання характеризується позитивно, допустив одне порушення, яке зняте та погашене у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, сумлінне ставлення до навчання має три заохочення правами начальника установи.

На добровільній безоплатній основі працевлаштований на банно-пральному комбінаті, роботу виконує якісно та в строк, до роботи ставиться добре.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відносини підтримує із засудженими позитивної спрямованості. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого-виховного впливу, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає. За вироком суду має цивільний позов на суму 8827,92 грн, але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

Адміністрація Біленьківської виправної колонії №99 вважає, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення.

У судовому засіданні представник адміністрації ДУ «БВК (№ 99)» подання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_6 також подання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для задоволення подання, оскільки засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення.

Заслухавши доповідь судді; засудженого, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Суд першої інстанції врахував зазначені вимоги закону та рекомендації, викладені в постанові Пленуму Верхового Суду України, детально проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_6 і його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого засуджений немає.

Так, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Покровського районного суду Дніпропетровської обласні від 21 липня 2017 року за тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_6 строк з 21 липня 2017 року по 17 жовтня 2017 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі

Початок строку: 21 липня 2017 року, кінець строку: 25 квітня 2024 року.

Згідно з характеристикою, наданою ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» на засудженого ОСОБА_6 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 липня 2017 року. Під час тримання у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 16 листопада 2017 року відбував покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)», характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 16 березня 2018 року перебував на лікуванні у ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», характеризувався посередньо, порушення вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 16 квітня 2018 року відбував покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)», характеризувався наступним чином: мав дев`ять заохочень, стягнень не мав.

Лише за період відбування покарання у ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» - з 08 грудня 2020 року, згідно з поданням адміністрації цієї установи, засуджений характеризується позитивно, допустив одне порушення, яке зняте та погашене у встановленому законом порядку. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, сумлінне ставлення до навчання має три заохочення правами начальника установи.

На добровільній безоплатній основі працевлаштований на банно-пральному комбінаті, роботу виконує якісно та в строк, до роботи ставиться добре.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відносини підтримує із засудженими позитивної спрямованості. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого-виховного впливу, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає. За вироком суду має цивільний позов на суму 8827,92 грн., але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні.

Разом з цим, 30 грудня 2021 року комісією ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_6 має 12 заохочень правами начальника установи. Проте засуджений має одне стягнення, а саме: ДІЗО - 5 діб, яке наразі зняте.

Згідно з довідкою, засуджений на виробництві колонії не працює з жовтня 2021 року, хоча за вироком суду має цивільний позов на суму 8827,92 грн., проте вказану суму не погашає.

З урахуванням даних, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 за весь період знаходження у виправних установах, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність достатніх підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Той факт, що на засудженого накладено тільки одне стягнення, яке погашене, не є безумовною підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки в цьому випадку враховується поведінка засудженого і його ставлення до праці за увесь час відбування покарання.

Факт того, що ОСОБА_6 вже відбув 3/4 строку покарання не може бути єдиною підставою для можливості застосування до нього норми ст.81 КК України, оскільки, як вже було зазначено, положенням вказаної статті передбачено можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте таких підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 судом першої інстанції не встановлено, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

В матеріалах провадження дійсно містяться відомості про те, що засуджений є особою з інвалідністю ІІ групи, проте суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що відповідно до копії медичної довідки, яка міститься в матеріалах справи, засуджений ОСОБА_6 - працездатний без обмежень.

Разом з цим, до цього часу завдана злочином матеріальна шкода не відшкодована, відомостей про те, що засудженим хоча б вживалися будь-які заходи для її відшкодування, в матеріалах судового провадження та особової справи засудженого немає.

Також, колегія суддів звертає увагу і на те, що в матеріалах особової справи засудженого міститься негативна психологічна характеристика засудженого під час його перебування в ДУ «Біленківська виправна колонія (№99)».

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого та заявлені стороною захисту під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не спростовують. Отже, підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 19 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4