Код суду 233 Справа № 233/4874/23
Вирок

Іменем України

26 жовтня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0003048 від 21 серпня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, українець, громадянина України, із вищою освітою, розлучений, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , має військове звання - солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту від 25 серпня 2023 року затвердженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 :

Солдат ОСОБА_5 , обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст.17,65Конституції України, ст.ст.1,2Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11,16,127,128,129,130,199,216Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників та без поважних причин, 11 вересня 2022 року приблизно о 09 год. 00 хв. самовільно залишив місце зосередження військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 26 листопада 2022 року доки самостійно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, де повідомив про намір далі проходити військову службу, тим самим припинив вчиняти зазначене триваюче кримінальне правопорушення.

Такі умисні дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст.407КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

25 серпня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407КК України; щиро каятися; у разі затвердження угоди про визнання винуватості, виконати призначене покарання; не вчиняти до закінчення проходження військової служби інших військових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , його особу, який є раніше не судимим, є військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, розлучений, негативно характеризується за місцем служби, а також наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, бажання продовжувати проходження військової служби та здійснювати захист Вітчизни, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.5 ст.407КК України, враховуючи приписи ст.5КК України, із застосуванням ст. 69КК України перейшовши до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення та призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, від якого потерпілих немає.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 , у присутності його захисника ОСОБА_4 , погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407КК України, враховуючи приписи ст.5КК України, із застосуванням ст.69КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 - раніше не судимий, має адресу реєстрації та місце мешкання, на медичних обліках в закладах охорони здоров`я, за місцем проживання - не перебуває, розлучений, є військовослужбовцем, за місцем несення служби характеризується негативно.

Враховуючи данні про особу обвинуваченого, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст.69КК України,враховуючи приписи ст.5КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання, а саме більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407КК України.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисників відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз та речові докази по кримінальному провадженню - відсутні, цивільний позов - не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовано, клопотання від прокурора, з цього приводу - не надходило та суд не знаходить підстав для його застосування.

Керуючись ст.ст.314,373,374, 468,469,472,475КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 25 серпня 2023 року, між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 - визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407КК України та призначити, узгоджене сторонами покарання, за приписами ст.5КК України, із застосуванням ст.69КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити та/або направити: прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1