В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за № 0004794, внесеному до ЄРДР 06.10.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка, Жашківського району, Черкаської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

05.10.2023 року приблизно о 22 годині, ОСОБА_3 проходив поблизу будинку № 6 по вул. професора Меляновського в селі Озерна Білоцерківського району, Київської області, де в цей час на узбіччі дороги перебував ОСОБА_8 . У вказаний час та у зазначеному місці між ними виникла словесна перепалка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком лівої руки в область грудної клітини. Від зазначеного удару ОСОБА_8 упав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_8 не менше 10 ударів кулаками рук в область обличчя. Після цього, з метою доведення свого умислу до кінця, маючи на меті позбавити життя ОСОБА_8 , ОСОБА_3 дістав ззаду поясу штанів кухонний ніж, який носив при собі, та умисно завдав ОСОБА_8 один удар ножем в область грудної клітини, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням серця та крововтратою, від якого ОСОБА_8 помер на місці події.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілої. Не заперечував обставини, викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця, способу вчинення злочину. Пояснив, що 05.10.2023 року протягом дня випив 2 літри пива та пляшку горілки. Приблизно о 22 годині, йшов по вул. професора Меляновського в с. Озерна, де зустрів ОСОБА_8 , якого раніше не знав. Він йшов з пляшкою горілки та пив її і Скрипківський попросив випити, однак він відмовив. Між ними виникла сварка, яка переросла в бійку. В ході бійки він завдав потерпілому 1 удар кулаком в область тулуба, Скрипківський упав, тоді він ще наніс приблизно 10 ударів руками. Після чого, дістав ніж, який був в нього зздаду за поясом штанів та наніс ним 1 удар в область грудної клітини ОСОБА_8 . Після чого взяв ніж і пішов додому, а потерпілий лежав, не підіймався. Не заперечує, що внаслідок його дій ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження, в тому числі і ті, які призвели до смерті останнього. Повідомив, що ніж взяв вдома напередодні, однак навіщо його брав пояснити не міг, так як перебував у стані алкогольного спяніння. Стверджував, що на даний час зробив для себе належні висновки, щиро кається, більше вчиняти злочини не буде, просить суворо не карати. Розуміє спричинені жахливі наслідки, тому щиро шкодує про вчинене.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». «Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного». Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого особливо тяжкого умисного злочину, проти життя людини, яка посягнула на найвищу в Україні соціальну цінність, гарантовану ст. ст. 3, 27 Конституції України, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий, розлучений, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за яким характеризується позитивно, позицію прокурора, висловлену в судових дебатах щодо можливості призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією статті обвинувачення, а також позицію потерпілої, яка при визначенні міри покарання покладалася на розсуд суду.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вказані обставини справи, особливості й обставини вчинення злочину, його незворотні наслідки, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції статті обвинувачення.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановлено в санкції статті обвинувачення або призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті обвинувачення, суд не вбачає, оскільки воно не буде відповідати характеру вчиненого злочину, його суспільній небезпеці, наслідкам, що настали, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших правопорушень.

На думку суду, призначене покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах санкції статті обвинувачення, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого правопорушення і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує, з урахуванням думок учасників судового розгляду, згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на суму 1912,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 100, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 06.12.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06.10.2023 року по 05.12.2023 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, однак не більше ніж на 60 днів, утримуючи в умовах ДУ Київський СІЗО.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази:

- пачку цигарок марки "ЛМ" з двома цигарками всередині, запальничку оранжевого кольору "БІК", два листки з дерева, зовнішня поверхня яких вкрита речовиною бурого кольору, фрагмент трави, на зовнійшій частині якого, наявні сліди бурого кольору, які передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області знищити;

- ніж з рукояткою білого-чорного-червоного кольору довжиною 12 см, з лезом довжиною 15 см, шириною 52 мм, змиви з плям речовини бурого кольору, які передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області знищити;

- пять чашок , недопалки від цигарок в кількості 16 штук, які передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області знищити;

- мобільний телефон "СІГМА" ІМЕІ1: НОМЕР_1 , мобільний телефон "НОКІА" ІМЕІ1: НОМЕР_2 та зарядний пристрій чорного кольору, які належали потерпілому та які передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

- мотузки у кількості 10 штук, які звязані між собою, які передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області знищити;

- резинові капці розміру 45 зі слідами речовини бурого кольору, кофту марки "Томтомпсон Денім" розміру ХЛ з плямами речовини бурого кольору на лівому рукаві, спортивні штани марки "Еріма" розміру М зі слідами речовини бурого кольору на правій штанині, які належать обвинуваченому, та які були вилучені в ході обшуку під час затримання останнього, які передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області знищити;

- кросівки чорного кольору з білими смужками, футболку чорного кольору, светр чорно-сірого кольору, жилетку темно-синього кольору, джинси темно-сірого кольору, які належали потерпілому ОСОБА_8 , які передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП України в Київській області знищити.

Судові витрати у справі за проведення експертизи у сумі 1912,00 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_10