Справа №463/329/24
Провадження №1-кс/463/601/24
У Х В А Л А

17 січня 2024 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю підозрюваного ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення про підозру, складене 14.11.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000014 від 17.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з скаргою на повідомлення про підозру, складене 14.11.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000014 від 17.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, відповідно до якої просить: скасувати повідомлення про підозру від 14.11.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 425 КК України у кримінальному провадженні №0000014 від 17.01.2023 року.

Скаргу мотивує тим, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000014 від 17.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Львівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону. 14.11.2023 року в межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 425 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 , вважає відповідне повідомлення про підозру необґрунтованим та таким, котре містить в собі невірну правову кваліфікацію дій як злочину, і як наслідок таким, що не відповідає положенням статей 276-277 КПК України з огляду на наступне. Підставою для підозри стало укладення між військовою частиною № НОМЕР_1 НГ України, командиром якої на момент укладення був підозрюваний, та ТОВ «ТД «РОБОТЕНКС» Договору № 13/ПММ/ЗВ від 21.04.2022 р. на закупівлю резервуарів «РГС-50» за, нібито, завищеними цінами. За версією слідства, ціна придбаних за державні кошти резервуарів «РГС- 50» у кількості 72 штук на загальну суму 64 454 400 грн, з ПДВ, значно перевищує середню ринкову вартість «РГС-50» станом на 21.04.2022 року, чим військовій частині заподіяна шкода (збитки) на суму 25 070 400 грн. Ця версія базується на Висновку експерта Львівського науково дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 1897-Е від 23 червня 2023 року, у відповідності до якого ринкова вартість резервуарів «РГС-50» в кількості 72 одиниць станом на дату укладання договору - 21 квітня 2022 року, виходячи з представлених документів та вихідних даних стосовно вищенаведеного обладнання становила - 39 384 000 грн. У свою чергу, цей висновок ґрунтується лише на одній (!) наданій експерту слідчим ціновій пропозиції - пропозиції ТОВ «Петролайн» № 2 від 12 квітня 2022 р. з вартістю однієї одиниці резервуару «РГС-50» у розмірі 547 000 грн. Всі інші докази, що обґрунтовують підозру є похідними від згаданого Висновку експерта № 1 897-Е від 23 червня 2023 року. Разом з тим, ним, як захисником підозрюваного, на адвокатські запити подані у межах кримінального провадження № 0000014 від 17.01.2023 р. були отримані документи та інформація, яка переконливо свідчить про відсутність у діях ОСОБА_3 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, що триває до цього часу. На початку березня 2022 року в результаті російської агресії на території України був знищений або захоплений ворогом ряд стратегічних об`єктів Національної гвардії України і, зокрема, бази зберігання паливно-мастильних матеріалів. Командувачем Національної гвардії України було прийнято рішення про організацію бази зберігання паливно-мастильних матеріалів для забезпечення потреб всього цього військового формування на території ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_1 НГУ) АДРЕСА_1 , начальником/командиром якого на той момент був підозрюваний ОСОБА_3 . Задля реалізації цього задуму на адресу начальника Навчального центру НГУ військової частини НОМЕР_1 НГУ) було направлено шифрограму із завданням закупити резервуари «РГС-50» у максимально стислі терміни (з терміном постачання не більше чотирьох місяців). У відповідності до розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 групою офіцерів управління частини було проведено моніторинг цін та вивчення постачальників серед яких були цінові пропозиції:

Державного підприємства «45 Єксперементально-механічний завод» концерну «Укроборонпром» від 12.04.2022 року № 369, вартістю одиниці резервуару у розмірі 960 000 грн. та строком поставки - 9 місяців;

ТОВ «Петролайн» від 12.04.2022 р. № 2, вартістю одиниці 547 000 грн. та строком поставки - 8 місяцві. (Саме ця пропозиція стола у подальшому предметом аналізу експерта у Висновку № 1897-Е від 23 червня 2023 року та прийнята як середньо-ринкова ціна на «РГС- 50»).

Разом з тим, згадані цінові пропозиції очевидно не могли бути прийняті через те, що не відповідали за строком поставки вимогам Командувача Національної гвардії України (4 місяці), й навіть у випадку поставки партіями не були здатні забезпечити постачання резервуарів у кількості 72-х штук в обумовлені терміни. Єдиним підприємством, яке в умовах збройної агресії РФ брало на себе зобов`язання поставити продукцію протягом 4-х місяців від дати підписання-договору стало ТОВ «Торговий Дім «Роботенкс», з яким й було укладено відповідний договір, вартістю одиниці - 895 200 грн. Згаданий договір (№ 13/ПММ/ЗВ від 21.04.2022 р.) був виконаний постачальником у обумовлені терміни, що дало змогу підозрюваному ОСОБА_3 у повному обсязі та в установлені строки виконати розпорядження Командувача Національної гвардії України, вчасно забезпечити приймання необхідної кількості пального та подальше його постачання у частини та підрозділи військ. У свою чергу, у відповідності до п. 3.2. Договору № 13/ПММ/ЗВ від 21.04.2022 р. відповідальність за шкоду нанесену в умовах правового режиму воєнного стану обороноздатності, державній, економічній безпеці (стосується якості, кількості, завищеної ціни товару) за ціноутворення у повному обсязі покладається на Постачальника - ТОВ «Торговий Дім «Роботенкс». В підтвердження відповідності ринку ціни продукції по Договору № 13/ПММ/ЗВ від 21.04.2022 р. ТОВ «Торговий Дім «Роботенкс» було надано Висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №10225 від 11 жовтня 2023 року, у відповідності до якого ринкова вартість резервуарів «РГС-50» у кількості 72 штук, станом на 21.04.2022 р., поставлених ТОВ «Торговий Дім «Роботенкс» військовій частині НОМЕР_1 НГУ по Договору № 1З/ПММ/ЗВ від 21.04.2022 р. становить 72 659 021,04 грн. з ПДВ. При цьому, адвокат звертає увагу на те, що з поміж чотирьох цінових пропозицій які були проаналізовані експертом для визначення середньої ринкової вартості РГС-50 у кількості 72 штук, станом на 21.04.2022 р. була й цінова пропозиція ТОВ «Петролайн» № 23061 2/1 від 12.06.2023 р., з ціною за одиницю у розмірі - 970 100 грн. За таких обставин, на думку адвоката очевидно, що укладення між військовою частиною НОМЕР_1 НГ України, командиром якої на момент укладення був підозрюваний, та ТОВ «ТД «РОБОТЕНКС» Договору № 13/ПММ/ЗВ від 21.04.2022 р. на закупівлю резервуарів «РГС-50» кількості 72 штук на загальну суму 64 454 400 грн. з ПДВ відбувалось за цінами, які є значно нижче ніж ринкові - 72 659 021,04 грн. з ПДВ., а отже будь-якої шкоди (збитків) державі в особі військової частини не було заподіяно.

Адвокат ОСОБА_5 до судового засідання подав доповнення до скарги про скасування повідомлення про підозру. В такому зазначає, що підписання договору з ТОВ «ТД «Роботенкс» гарантувало виконання наказу командування, поставлення резервуарів протягом 4 місяців та без передоплати. У повідомленні про підозру ОСОБА_3 , слідчий вказує, що ОСОБА_3 порушив вимоги Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300. Однак, відповідноп.1.1Положення, наказ Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 не поширюється на військові формування Нацональної гвардії України та сферою дії стосується лише військових формувань та військових частин Збройних Сил України. Відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 425 КК України.

Адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали, просять таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечила, в задоволенні такої просить відмовити.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , показав, що на даний час працює на посаді начальника відділу забезпечення ПММ Управління тилового забезпечення Департаменту логістики ГУ НГУ. До жовтня 2023 рок працював начальником служби забезпечення авіаційними пально-мастильними матеріалами та технічними засобами відділу забезпечення ПИИ Управління тилового забезпечення Департаменту логістики ГУНГУ. У Нацональній гвардії України на момент повномасштабного вторгнення військ РФ 24.02.2022 року у наявності були дві бази зберігання ПММ. Перша, найбільша, у м. Запоріжжя (в/ч НОМЕР_2 ) та друга, менша у м. Гостомель Київської області (в/ч3071). У перші дні вторгнення база у м. Гостомель була окупована ворогом, а база у м. Запоріжжя піддавалась постійним ракетним та артилерійським обстрілам. У подальшому, база у м. Запоріжжя потрапила під загрозу окупації, так як лінія фронту наблизилась практично впритул до міста. Зважаючи на це, тодішнім командувачем НГУ генерал-лейтенантом ОСОБА_9 йому була поставлена задача організувати евакуацію пально-мастильних матеріалів із бази у м. Запоріжжя та організувати нову базу зберігання ПММ у більш безпечному місці. Враховуючи, що у м. Золочів колись знаходилась база внутрішніх військ, та на території в/ч НОМЕР_1 м. Золочів до 2004 року вже була база ПММ і малась відповідна транспортна інфраструктура (ж/д колії), він доповів Командувачу про доцільність організувати нову базу саме там, на що отримав згоду. Тоді ним, у березні-квітні була підготовлена шифрограма на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 НГУ (Навчальний центр НГУ) про необхідність закупівлі якмога більшої кількості резервуарів для зберігання пального РГС-50 у найкоротші терміни. Мали створити базу на 5000 тон. Завдання провести моніторинг ринку РГС-50 в кількості до 100 одиниць. Медведик доповів, що здійснили моніторинг, багато підприємств не працює. Строки були обумовлені тим, що на кінець серпня 2022 року база мала запрацювати та забезпечити безперебійне прийняття нафтопродуктів. Медведик доповів що дві фірми подали комерційні пропозиції. Одна вказала поставить товар за 4місяці, однак там більша ціна та товщина листа 5 мм, друга фірма протягом 8 місяців (пов`язано з надходженням металу) ціна менша, товщина металу відповідає умовам. Прийнято рішення укласти з фірмою Роботенкс, оскільки резервуари були потрібні якнайшвидше. Ця інформація була доведена ним до відома Командувача НГУ генерал-лейтенанта ОСОБА_9 і останній погодив закупівлю на таких умовах, виділивши командиру в/ч НОМЕР_1 цільове фінансування під цю закупівлю. У подальшому протягом 4-ох місяців ТОВ «ТД «Роботенкс», поставило у частину НОМЕР_3 штуки РНС -50, які станом на 31 серпня 2022 року вже використовувались у повному обсязі. Полковником ОСОБА_3 було виконано наказ.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000014 від 17.01.2023 року, приходжу до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000014 від 17.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Львівською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону. 14.11.2023 року в межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 425 КК України, що полягало в тому, що ОСОБА_3 у період з 20.06.2013 по 14.04.2023, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 , будучи військовою службовою особою наділеною адміністративно - господарськими обов`язками, діючи із злочинною недбалістю, в умовах воєнного стану, через неналежне виконання своїх службових обов`язків та недбале ставлення до них, усупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вимог ст.ст. 11, 16, 58, 59, 66, 67, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України», п. 2.1, 3.1.9, 3.1.12 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №169 (далі- Постанова №169) оборонні та публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законами України Про публічні закупівлі та Про оборонні закупівлі, вчиняв попередньо дії в межах службових обов`язків, які виконував не так, як того вимагають інтереси служби, не передбачаючи, що в результаті його поведінки може бути завдано шкоду, хоча повинен був і міг це передбачити, не дотримуючись принципів публічних та оборонних закупівель, зокрема, максимальної економії, а також ефективності використання коштів та результативності та не забезпечивши ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом, 21.04.2022 у Навчальному центрі Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , точний час досудовим розслідуванням не встановлено уклали договір №13/ПММ/3В з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Роботенкс» в особі директора ОСОБА_10 про закупівлю товарів за державні кошти, а саме 72 шт. РГС-50 на загальну суму 64 454 400,00 грн з ПДВ, що значно перевищує середню ринкову вартість РГС-50 станом на 21.04.2022, чим заподіяв військовій частині матеріальної шкоди (збитків) на суму 25 070 400,00 грн.. Таке повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки ОСОБА_3 отримано 14.11.2023 року, що підтверджується підписом останнього.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Подання скарги на повідомлення про підозру є реалізацією підозрюваним прав, закріплених в КПК України, а саме: пунктом 16 ч. 3 ст. 42 та пунктом 10 частини 1 статті 303. Відповідну скаргу слідчому судді може подати підозрюваний, його захисник або законний представник.

В Кримінальному процесуальному кодексі України відсутній конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру. Однак, з аналізу положень статей 276 - 278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру:

-повідомлення про підозру складено слідчим, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення);

-зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного;

-підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК України).

порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру:

-підставою для скасування повідомлення про підозру також є порушення порядку його вручення, (зокрема факт, що на момент вручення підозри, по кримінальному провадженню закінчився строк досудового розслідування);

-підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою).

необґрунтованість підозри:

-повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимогКПК є грубим порушенням права на захист;

-аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення;

-матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

На переконання слідчого судді при складанні підозри і її врученні органом досудового розслідування зазначені вимоги було дотримано в достатній мірі.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Перевірка повідомлення про підозру щодо обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Виходячи зі змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру положень Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.277 КПК України.

Як вбачається зі скарги захисника, вона не містить належних доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог ст.ст.277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_3 . Крім цього, дане повідомлення вручене уповноваженим слідчим, який входить в групу слідчих в даному кримінальному провадженні.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» пункт 88, «Erdagozv. Turkey» пункт 51, «Cebotari v. Moldova» пункт 48 «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Надані матеріали кримінального провадження, дають підстави вважати підозру, пред`явлену ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 425 КК України, обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розслідування.

За таких обставин, аналіз вищевказаних норм закону дає підстави стверджувати те, що у ході розгляду цієї скарги підлягає до з`ясування дотриманні у ході повідомлення про підозру вимог глави 22 КПК України, в тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст.ст. 276, 277,278 КПК України, з чого вбачається, що при здійсненні повідомлення про підозру, органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст.276-278 КПК України, тому подана скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити

Керуючись вимогами статті 276-278,303,307 КПК України, -

постановив:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на повідомлення про підозру, складене 14.11.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000014 від 17.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.01.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1