ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/38/24

09 січня 2024 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000789 від 11.12.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноші Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працює, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, особою з інвалідністю, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС не є, є учасником АТО - свідоцтво серія НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 11.12.2023, близько 06 год 40 хв, перебуваючи по вул. Черкаська, 6 у м. Золотоноші Черкаської області, будучи учасником дорожнього руху, як водій транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_3 , після зупинки працівником СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, старшим сержантом поліції ОСОБА_4 , у порядку ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію України», за порушення п 2.3. «В» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, та під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу вказаного працівника поліції, щодо надання реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчения водія, достовірно знаючи, що він не отримував посвідчення водія, у порядку встановленому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керувания транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, та що посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 08.01.2022, яке видане на його ім?я, за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу, а саме є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, надав для перевірки вказане посвідчення водія працівнику поліції, тобто використав завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку судової технічної експертити документа №CЕ-19/124-23/14398-ДД від 25.12.2023 бланк посвідчення водія НОМЕР_5 не відповідає бланкам посвідчень водія, які перебувають в офіційному обігу.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Частиною першою статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Прокурор подав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.

Обвинувачений у ході досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, подав письмову заяву, згідно з якою беззаперечно визнаєвстановлені під час досудового розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч.2 ст.302 КПК України, а добровільність беззаперечного визнання винуватості та згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за відсутності обвинуваченого ствердив його захисник - адвокат ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Судом встановлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом враховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_3 доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується задовільно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до приписів ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статтей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, судом не виявлено.

Частиною четвертою статті 358 КК України визначено, що використання завідомо підробленого документа - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

При цьому відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, суд приходить до висновку, що застосування покарання у виді штрафу не буде сприяти меті покарання, оскільки не зможе бути виконане, у зв`язку із тим, що обвинувачений не працює.

Частиною 1 ст.66 КК України визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч.1 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працює, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, наявність однієї обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Також на підставі ч.1 ст.76 КК України суд покладає на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1, п.2,3 ч.3 ст.76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст.50 КК України.

Підстав для застосування відносно ОСОБА_3 положень ст.69, 69-1 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, у зв`язку з проведенням експертизи в сумі 2 271 грн 84 коп підлягають стягненню із ОСОБА_3 в дохід держави.

Керуючись ст. 100, 124, 369-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2,3 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази: посвідчення водія НОМЕР_5 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 84 коп.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) діб з дня його отримання з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, в порядку передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6