ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2348/23 Справа № 932/7928/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями, прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, українки, громадянки України, із неповною вищою освітою, не працюючої, заміжньої, маючої на утримання дитину інваліда, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , періодично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч.3 ст.332 КК України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що вона у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці розробила злочинну схему щодо перенаправлення чоловіків - громадян України через державний кордон України за грошову винагороду шляхом виготовлення підроблених медичних та інших документів, які у подальшому дають змогу визнати особу непридатною чи обмежено придатною до військової служби і таким чином виїхати за межі України.

Для реалізації злочинної схеми ОСОБА_7 залучила третіх осіб, у т.ч. з числа працівників ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що ОСОБА_9 від знайомих дізнався, що у Новокодацькому районі мешкає ОСОБА_10 та її подруга ОСОБА_11 , які за грошові кошти роблять різні медичні документи (довідки, висновки, посвідчення, лікарняні листки), а також можуть з використанням своїх зв`язків та медичних документів зняти його з військового обліку.

Під час спілкування із ОСОБА_9 вказані особи з`ясовували у якому районному центрі комплектування та соціальної підтримки (військоматі) останній перебуває на обліку, чи має якісь захворювання та дізнавшись, що він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військоматі) та колись після ДТП проходив лікування, повідомили ОСОБА_9 , що можуть вирішити питання визнання його обмежено придатним до військової служби та виїзду за кордон шляхом виготовлення підроблених медичних документів та це буде коштувати 2000 доларів США, на що ОСОБА_9 погодився.

24.07.2023 на виконання вказаних домовленостей ОСОБА_9 у дворі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 37 000 грн. (еквівалент 1000 доларів США) для того, щоб вони почали виготовляти медичну документацію для визнання його обмежено придатним до військової служби.

13.08.2023 року ОСОБА_12 у телефонній розмові повідомила, що виписки із лікарні про те, що ОСОБА_9 начебто перебував на стаціонарному лікуванні готові та вона може їх йому надати лише за умови, що ОСОБА_9 з нею повністю розрахується, тобто повинен надати їй другу частину обумовленої раніше суми грошових коштів, тобто 37000 гривень (еквівалент 1000 доларів США).

18.08.2023 ОСОБА_9 у дворі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 37 000 грн. (еквівалент 1000 доларів США) та ОСОБА_7 надала йому копії виписок із лікарні, зокрема, де він нібито проходив лікування - виписки форми №027/0 з КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» та повідомила, що такі ж виписки будуть знаходитись у його особовій справі у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому ОСОБА_7 , використовуючи спільників з числа працівників військово-лікарняної комісії (далі - ВЛК) ІНФОРМАЦІЯ_2 , долучила вищевказані підроблені виписки форми №027/0 з КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» до особової справи ОСОБА_9 у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому працівниками ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 без проведення огляду та особистої присутності ОСОБА_9 12.09.2023 прийнято рішення про визнання його обмежено придатним до військової служби.

25.09.2023 ОСОБА_7 під час особистої зустрічі із ОСОБА_9 повідомила про те, що ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення про визнання його обмежено придатним та йому необхідно у ІНФОРМАЦІЯ_2 забрати військовий квиток в якому вже проставлені відомості про визнання його обмежено придатним до військової служби.

25.09.2023 ОСОБА_9 отримав у ІНФОРМАЦІЯ_2 військовий квиток, в якому вже були проставлені відомості про визнання його обмежено придатним до військової служби.

25.09.2023 приблизно у 10.40 год. ОСОБА_13 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 не змогла закінчити свій злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчинення порадами, вказівками та наданням засобів, вчинені з корисливих мотивів, з причин, що не залежали від її волі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у незакінченому замаху на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні вчинення таких дій порадами, вказівками та наданням засобів, усуненні перешкод вчинені з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч.3 ст.332 КК.

04.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК.

25.09.2023 о 10:48 год. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня їй повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 332 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати це житло цілодобово, строком до 23 листопада 2023 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрювану ОСОБА_7 покладено такі обов`язки:

- з`являтись за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд;

-не покидати територію м. Дніпро без дозволу слідчого чи прокурора.

-здати слідчому на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Попереджено підозрювану, що в разі невиконання покладених на неї даною ухвалою обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснено підозрюваній, що працівники Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в її житло, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на неї обов`язків.

В апеляційній скарзі, з доповненнями, прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, невмотивованістю та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК, однак обрав запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на переконання сторони обвинувачення, з урахування суспільної небезпеки, не забезпечить виконання покладених на підозрювану обов`язків.

Тому прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та альтернативою внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_8 подані заперечення, в яких наводяться свої аргументи на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення, просить залишити її без задоволення, а рішення слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати рішення слідчого судді та застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, та альтернативою внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вислухавши пояснення підозрюваної та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у її задоволенні, а рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до положень ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Положеннями ч.4 ст.194 КПК передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 та обираючи стосовно неї інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.332КК, а також на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ці висновки не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК, апеляційним судом не перевіряються.

Водночас слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність стороною обвинувачення існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваної ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з чим погоджується колегія суддів. Такі висновки слідчого судді є правильними, оскільки вони випливають із змісту поданого клопотання та не спростовуються доданими до клопотання письмовими доказами (а.с.1-8).

При цьому колегія суддів зазначає, що всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення та ймовірність призначення їй тяжкого покарання, за відсутності конкретних фактів її переховування від органу досудового розслідування, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрювана ОСОБА_7 після застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушувала умови та не дотримувалася покладених на неї обов`язків, або намагалася переховуватися від слідства. Навпаки, під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що у сторони обвинувачення наразі відсутні зауваження щодо процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 та яка своєчасно з`являється за викликом до слідчого, свою причетність до інкримінованого їй злочину визнає частково.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_7 у разі доведеності її винуватості у скоєному, та даних про особу підозрюваної, віку та стану її здоров`я, репутації, сімейного та майнового стану, яка заміжня, має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю, не працює, має постійне місце проживання, раніше не судима, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладені на неї згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК. У випадку недотримання ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді, слідчий або прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку визначеному статтею 200 КПК.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, з доповненнями, прокурора ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваної ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу, з доповненнями, прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , строком на два місяці, тобто до 23 листопада 2023 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4