В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 14.06.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм ТОВ «Респект-Транс Логістик», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

13 червня 2023 року близько 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в с. Костянтинівка Черкаського району Черкаської області по вул. Костянтина Вишневецького, в напрямку від м. Сміла в бік с. Балаклея, поблизу будинку № 117 вказаної вулиці, в порушення вимог п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну у виді появи велосипедиста на проїзній частині, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події.

Порушення водієм автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п.12.3 Правил дорожнього руху, згідно з висновком експерта № СТ/112Е-23 від 03.07.2023 знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_7 .

Таким чином, дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_6 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. Зокрема пояснив, що 13 червня 2023 року він приїхав з м. Кіровоград до м. Черкаси додому, переодягнувся та мав їхати на «загрузку» в с. Балаклея Черкаського району. Близько 22.30 год він виїхав з м. Черкаси та поїхав в напрямку м. Шполи. Рухаючись на автомобілі він не відволікався, їхав по своїй полосі дороги ближче до центру дороги. Погодні умови були: темна пора доби, без опадів, дорожнє покриття чисте, дорога нова, без вибоїн. Рухався приблизно зі швидкістю 60 км/год. Він не помітив, як відбулося зіткнення із загиблим, момент наїзду не бачив, лише відчув поштовх. Після зіткнення одразу зупинився, побіг до потерпілого. Ще мимо проїжджав інший автомобіль, в якому було дві дівчини, які викликали поліцію та швидку. Він залишався весь час на місці. ОСОБА_6 щиро розкаювався у вчиненому, дуже шкодує про те, що трапилося, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що загиблий був її братом та вона не погоджується з показами ОСОБА_6 в частині того, що останній рухався ближче до центру дороги, оскільки на наступний день після ДТП вона була на місці пригоди та на її думку ДТП сталося близько 20 см від обочини дороги. Свідком ДТП вона не була. Просила призначити ОСОБА_6 справедливе покарання, в судових дебатах щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду. Шкода не відшкодована, цивільний позов не заявляла.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 та ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, тяжкими захворюваннями не страждає, працює водієм, за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_4 , яка при призначенні покарання поклалась на розсуд суду та думку сторони захисту, яка погодилась із запропонованим прокурором покаранням.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах, установлених санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права кресання транспортними засобами та застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд також враховує думку прокурора, який просив позбавити обвинуваченого права керування на 3 роки, захисника та обвинуваченого, які погодились із запропонованим покаранням прокурором.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та характеру допущених обвинуваченим ОСОБА_6 порушень вимог Правил дорожнього руху, суд дійшов висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.69 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався та підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати стягненню не підлягають, оскільки сплачені в ході досудового розслідування.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374, 381, 394 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 у період іспитового строку наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Скасувати арешти, накладені ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2023, на автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 . та ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.06.2023 на велосипед типу «Україна».

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити за належністю після набрання вироком законної сили, звільнивши його від зобов`язань за збергіальною розпискою;

- велосипед типу Україна, який знаходиться у камері зберігання речових доказів ГУНП в Черкаській області - передати потерпілій ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: ОСОБА_1