Справа № 675/537/23
Провадження № 1-кп/675/67/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2023 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав матеріали кримінального провадження, відомості про які внесені 30 січня 2023 року та 18 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000179, №0001608 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 18-19 год, перебував у будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно вживали спиртні напої.

Надалі ОСОБА_6 вирішив знищити будинок шляхом підпалу та вчинити умисне вбивство ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 пройшов до однієї з кімнат будинку, де усвідомлюючи протиправність своїх дій, та бажаючи їх настання, умисно, газовою запальничкою, підпалив легкозаймисті тканинні речі та папір, що знаходилися на дивані та у шафі, внаслідок чого розпочалася пожежа. При цьому, ОСОБА_6 достовірно знав, що в сусідній кімнаті знаходиться ОСОБА_7 , який позбавлений можливості самостійно пересуватися без сторонньої допомоги, у зв`язку з ампутацією правої ноги. Надалі, впевнившись в тому, що полум`я поширюється вказаною кімнатою, ОСОБА_6 вийшов з будинку на подвір`я, де продовжив спостерігати за пожежею.

Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_6 , було знищено житлову кімнату та коридор житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та спричинено загибель ОСОБА_7 , який знаходився у сусідній кімнаті будинку, смерть якого настала внаслідок отруєння оксидом вуглецю.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження вину свою не визнав, та відповідно до положень ст. 63 Конституції України відмовився від надання показань.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, вина ОСОБА_6 доводиться наступними дослідженими безпосередньо судом доказами згідно ст. 23 КПК України.

Допитом у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у вечірню пору доби до нього зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про пожежу будинку брата ОСОБА_7 у с. Білогородка. Через 30-40 хв він приїхав до місця події, та тіло брата вже винесли на подвір`я, а будинок був пошкоджений внаслідок пожежі. Також охарактеризував ОСОБА_6 як палія, оскільки він неодноразово здійснював підпали нежитлових приміщень жителів села, вказавши при цьому, що близько двох років тому ОСОБА_6 у веранді будинку брата вибив скло вікна та намагався підпалити будинок. Проте це йому не вдалося, і з ним була проведена розмова щоб він більше такого не вчиняв. Вважає, що за вчинене ОСОБА_6 , останньому слід призначити покарання пов`язане з позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_9 , який працює начальником «пожежник» МПК Ізяславської міської ради, суду показав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у ввечері на роботу надійшов дзвінок про пожежу. Приїхавши на виклик, було виявлено пожежу будинку АДРЕСА_2 . Біля даного будинку знаходився ОСОБА_6 , та оскільки знаючи, що він неодноразово здійснював підпали нежитлових приміщень у селі, а саме близько десяти підпалів, запитав його чи це він підпалив будинок, на що ОСОБА_6 відповів, що «так». Також запитав його де знаходиться ОСОБА_7 , на що він повідомив, що у будинку, тоді він йому сказав знаходитись на місці і нікуди не йти. Надалі ним здійснювалися заходи щодо локалізації пожежі, під час чого було винесено з будинку тіло потерпілого ОСОБА_7 , який не подавав ознаки життя. На погляд свідка, ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_10 , який працює водієм МПК Ізяславської міської ради, надав аналогічні пояснення показам свідка ОСОБА_9 .

Показами свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що у вечері ІНФОРМАЦІЯ_3 йому зателефонував син потерпілого та повідомив, що горить будинок його батька. Внаслідок чого він разом з дружиною та сином сіли в автомобіль та приїхали до місця події. Будинок був охоплений вогнем, та пожежники здійснювали заходи щодо локалізації пожежі, а ОСОБА_6 в цей час знаходився біля будинку, а саме хвіртки та дивився на вогонь. Під час розмови з ОСОБА_6 , останній повідомив, що це він в одній з кімнат будинку підпалив речі, які знаходилися у шафі потерпілого, а коли стало багато диму, злякавшись вибіг з будинку. Крім того, повідомив, що ОСОБА_6 неодноразово здійснював підпали приміщень та будинків у селі, а також близько року до вказаних подій, ОСОБА_6 вже намагався підпалити даний будинок, однак це йому не вдалося.

Свідок ОСОБА_12 , надав аналогічні пояснення показам свідка ОСОБА_11 . Також ствердив, що ОСОБА_6 добровільно розповідав як він здійснював підпал будинку, після чого злякавшись великої кількості диму вибіг з нього. Під час спілкування з ОСОБА_6 , від останнього відчувався запах спиртного.

Показами свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що у вечері ІНФОРМАЦІЯ_3 йшла по вулиці с. Білогородка, та побачила, що з будинку йшов чорний дим, підійшовши ближче до даного будинку у ньому палав вогонь. Після чого вона зателефонувала та викликала пожежну допомогу. Також вказала, що з території даного будинку виходив ОСОБА_6 , який повідомив, що у будинку знаходиться людина на ім`я ОСОБА_14 . Стан ОСОБА_6 був метушливий, ходив зі сторони в сторону. Крім того, повідомила, що ОСОБА_6 у селі характеризуються як палій, який здійснював підпали господарських будівель мешканців села, а саме просив в односельчан гроші і якщо вони не давали їх йому, то погрожував підпалом.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується наступними доказами.

Відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000179 від 30.01.2023, які заповнялися з усної заяви про кримінальне правопорушення, було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 19:30 год, за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцевий житель, з метою умисного вбивства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , користуючись безпорадним станом останнього, вчинив підпал його житлового будинку, внаслідок чого ОСОБА_7 загинув на місці події.

Також, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001608 від 18.08.2023, які заповнялися за заявою ОСОБА_4 , було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 19:30 год, за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою запальнички здійснив підпал легкозаймистих речей у вказаному будинку, внаслідок чого виникла пожежа, в результаті якої пошкоджено будинок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даними протоколу огляду в порядку здійснення обшуку на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України від 30.01.2023, відеозаписом та фототаблицями до нього, згідно яких оглянуто територію домоволодіння будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , та виявлено труп ОСОБА_7 , поверхневий огляд якого проводив судово-медичний експерт, який видимих тілесних ушкоджень не виявив. Також, здійснено огляд будинку АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксовано загальний вигляд будинку, веранди, коридору, кімнати у якій розпочалася пожежа, пожежне сміття, кімнати в якій знаходився труп ОСОБА_7 , кімнати кухні, у яких виявлено сліди пошкодження внаслідок пожежі. Крім того, виявлено і вилучено: пожежне сміття, яке поміщено до сейф-пакетів №№ 7373135, 7373133, 7373136, 7342470; дві скляні стопки; порожню скляну пляшку, ємністю 0,5 л з надписом «Чорноморська Чайка»; порожню скляну пляшку, ємністю 0,25 л, з надписом «Настойка Лимон», які поміщено у паперові конверти та опечатано.

Дані зазначеного протоколу огляду місця події є належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Вказані докази визнаються допустимими, оскільки огляд проведено з дотриманням вимог ст.ст.233, 237 КПК України. Більше того, правомірність проникнення до житла та вилучення речових доказів встановлено ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року про надання дозволу на проведення огляду в порядку обшуку на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.01.2023, згідно якого ОСОБА_6 було фактично затримано о 20 год 40 хв ІНФОРМАЦІЯ_3, під час якого у ОСОБА_6 вилучено мобільний телефон марки «Huawei» (LDN-L21), чорного кольору, в середині якого знаходиться сім карта «Київстар», флеш-карта пам`яті «micro SD 8 Gb», полімерний чохол, темного кольору, та запальничку «Smile», чорного кольору.

Вилучений мобільний телефон марки «Huawei» (LDN-L21), як було встановлено у судовому засіданні належав потерпілому ОСОБА_7 .

Згідно Акту про пожежу від 30.01.2023, було встановлено, що пожежа будинку АДРЕСА_2 , орієнтовно виникла ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год, пожежу виявлено о 17:34 год, та ліквідовано о 17:55 год. Під час пожежі пошкоджено речі домашнього вжитку, перекриття кімнати, та виявлено загиблого ОСОБА_7 . Причина пожежі - підпал. Орієнтовна сума матеріальних цінностей на суму 80 000 грн.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААГ № 042624, ОСОБА_7 являвся інвалідом ІІ групи безстроково.

За даними висновку експерта № 24 судово-медичної експертизи, яка проведена з 31.01.2023 по 17.02.2023 судовим експертом ОСОБА_15 на підставі постанови старшого слідчого ВРЗСПЖЗО СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_16 від 30.01.2023, встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від отруєння оксидом вуглецю, про що свідчать рожеве забарвлення трупних плям, яскраво-червоне забарвлення крові, світло-червоне забарвлення внутрішніх органів, нашарування кіптяви в просвіті дихальних шляхів, на шкірі голови, обличчя, обох вушних раковин, на шкірі тильних поверхонь обох кистів рук, набряк головного мозку та легенів, венозне повнокров`я внутрішніх органів, рідкий стан крові в порожнинах серця і великих судин, концентрація карбоксігемоглобіну в крові з трупа - 77 % (висновок експерта № 243 від 07.02.2023). Згідно трупних змін, смерть ОСОБА_7 настала за 8-16 год до моменту судово-медичної експертизи трупа. При проведенні експертизи трупа ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Також, при судово-токсикологічній експертизі крові та спинномозкової рідини з трупа ОСОБА_7 (висновок № 242 від 07.02.2023), виявлено наявність етилового алкоголю в кількості: в крові - 2,84 ‰ (проміле), в спинномозковій рідині - 2,79 ‰ (проміле). Дані концентрації етилового алкоголю можуть відповідати ступеню гострої алкогольної інтоксикації «алкогольне сп`яніння сильного ступеня» по відношенню до живої людини.

За даними висновку експерта № 44 судово-медичної експертизи, яка проведена 02.02.2023 судовим експертом-імунологом ОСОБА_17 на підставі постанови старшого слідчого ВРЗСПЖЗО СВ Шететівського РУП ГУНП ОСОБА_16 від 30 січня 2023 року, кров з трупа ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Висновком експерта № 185 судово-гістологічної експертизи, яка проведена з 06.02.2023 по 14.02.2023 судовим експертом-гістологом ОСОБА_18 , проведеної на підставі постанови старшого слідчого ВРЗСПЖЗО СВ Шететівського РУП ГУНП ОСОБА_16 від 30 січня 2023 року, про підтвердження діагнозу ОСОБА_7 , встановлено, що у нього був набряк головного мозку. Ділянки фрагментації м`язових волокон, ділянки зернисто-глибчастого розпаду міокарду. Помірний набряк між волоконної сполучної тканини міокарду. Поширені ділянки емфіземи з дистелектазами в легенях. Дистрофія печінки. В тканині підшлункової залози - численні крововиливи, без запально - клітинної реакції.

Даними постанов про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 30.01.2023, та 07.02.2023, згідно яких визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження речовими доказами, а саме: пожежне сміття, яке поміщено до сейф-пакетів №№ 7373135, 7373133, 7373136, 7342470; дві скляні стопки; які вилучено та поміщено у два паперові конверти; скляну пляшку, ємністю 0,5 л з надписом «Чорноморська Чайка пиво світле», яку вилучено та поміщено у паперовий конверт; скляну пляшку, ємністю 0,25 л, з надписом «Настойка Лимон», яку поміщено у паперовий конверт; мобільний телефон марки «Huawei» (LDN-L21), чорного кольору, в середині якого знаходиться сім карта «Київстар», флеш-карта пам`яті «micro SD 8 Gb», полімерний чохол, темного кольору, що належить ОСОБА_7 , які поміщено в сейф пакет № 366472; запальничку «Smile», чорного кольору, яку поміщено в сейф пакет №7366481; одяг з трупа ОСОБА_7 .

Із висновку експерта № 63 від 08 лютого 2023 року судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_6 виявляє органічний розлад особистості складного ґенезу (ЧМТ 2015р., арахноїдальна кіста, ппрвва, синдром залежності) з помірними змінами, виявляв такий і на період інкримінованого йому злочину. ОСОБА_6 на період інкримінованого йому злочину не міг в повній мірі усвідомлювати свої дії, не міг повною мірою керувати ними та не міг в повній мірі відповідати за них; на теперішній час він також не в повній мірі може усвідомлювати свої дії та не повною мірою може керувати ними.

Також, згідно додаткового висновку експерта № 474 від 10 липня 2023 року судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_6 підтверджено попередній діагноз, відповідно до якого він виявляв його і на період інкримінованого йому злочину. ОСОБА_6 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення не в повній мірі усвідомлював свої дії, не повною мірою міг керувати ними і не повною мірою міг відповідати за них. На даний час, ОСОБА_6 психічним захворюванням, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, не страждає, але внаслідок вищевказаного психічного розладу він не в повній мірі може усвідомлювати свої дії та не повною мірою може керувати ними. Застосуванню примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує.

Окрім того, в судовому засіданні судово-психіатричний експерт ОСОБА_19 підтвердив надані ним висновки судово-психіатричних експертиз № 63 від 08.02.2023, №474 від 10.07.2023, та пояснив, що хвороба ОСОБА_6 набута ним після отримання травми голови, яка по своїй суті може прогресувати, оскільки у нього є судомі напади, особливо після вживання алкоголю. Також вказав, що у ОСОБА_6 помірні зміни в особистості, тому і ним були надані такі висновки. Вважає, що ОСОБА_6 за встановленим станом його здоров`я, являється обмежено осудним та не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Отже, даючи оцінку вказаним висновкам експертиз, та виходячи з пояснень експерта ОСОБА_20 та спеціаліста (психіатра) ОСОБА_21 , суд визнає їх обґрунтованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з ними, суд визнає ОСОБА_6 обмежено осудним і таким, що підлягає кримінальній відповідальності, що буде враховуватись при призначенні покарання.

Зазначені вище дані експертиз визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст. 69 КПК України експертами у кримінальному провадженні, експерти були залучені з дотриманням вимог ст. ст. 242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст. ст. 101-102 КПК України.

Крім того, перебування ОСОБА_6 30 січня 2023 року близько 18 год в стані алкогольного сп`яніння підтверджується показами допитаними в судовому засіданні свідками, а також вказаний факт не заперечувався ОСОБА_6 під час усього розгляду кримінального провадження.

Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочинах.

При цьому, відповідно до ст. ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Зважаючи на вказані приписи процесуального закону, суд через неналежність до кримінального провадження не приймає до уваги та не дає оцінку таким доказам: висновку експерта № СЕ-19/123-23/1304-ФХД від 22.02.2023 та протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 23.03.2023 з доданим до нього відеозаписом, під час якого ОСОБА_6 відмовився надавати пояснення та приймати участь у проведені слідчої дії.

Вказані докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та не мають для нього будь-якого значення, а також не вказують на достовірність чи можливість використання інших доказів в кримінальному провадженні.

Що стосується обставин вчинення кримінальних правопорушень та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, суд зауважує наступне.

Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Норми закону України про кримінальну відповідальність передбачають два види умислу: прямий, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання та непрямий умисел, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Підпалюючи речі в житловому будинку, а саме в житловій кімнаті, ОСОБА_6 усвідомлював свої дії, незважаючи на те, що був в стані алкогольного сп`яніння. Запалюючи речі, обвинувачений побачив, що вони почали горіти, тобто переконався про початок пожежі та не здійснив дії, щоб загасити їх. Крім того, обвинувачений достовірно знав, що в сусідній кімнаті знаходиться потерпілий ОСОБА_7 , який в силу наявності інвалідності, а саме відсутності однієї ноги, був обмежений в повноцінному пересуванні без допомоги допоміжних засобів (крісла каталки, милиць, тощо). Після підпалу речей, обвинувачений відразу покинув будинок, не надавши допомогу потерпілому залишити домоволодіння. Тобто за даних обставин ОСОБА_6 повинен був передбачити наслідки своїх дій та свідомо припустити про їх тяжкі наслідки.

За даних обставин, ОСОБА_6 можливо і не ставив перед собою за мету позбавлення життя ОСОБА_7 , але байдуже поставився до таких наслідків своїх дій, можливість настання яких він свідомо допускав, оскільки втік з будинку не вчинивши дії по погашенню полум`я, не викликав пожежників, не звернувся за допомогою до сусідів, а лише вийшов з будинку та біля хвіртки якого споглядав на поширення полум`я у ньому.

Також, відповідно до п. 26 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» слід мати на увазі, що для кваліфікації дій винної особи за частиною другою статті 194 КК зазначені в ній способи повинні мати загально небезпечний характер.

Якщо при знищенні чи пошкодженні майна особа бажала або свідомо допускала настання смерті потерпілого, вчинене слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 194 КК України і статтею 115 КК України.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, так як він вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та за ч. 2 ст. 194 КК України, оскільки він вчинив умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що спричинило загибель людини.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п. 3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу обвинуваченого з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Тому, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вищезазначених вимог, враховує наступне.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином, а злочин передбачений ч. 2 ст. 194 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується негативно (палієм, та небезпечним для жителів села), перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є психічний стан, зокрема його обмежена осудність.

Обставини, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Органом досудового слідства не надано доказів, що підтверджують безпорадний стан потерпілого ОСОБА_7 в час вчинення щодо нього злочину, а тому дану обтяжуючу обставину із обвинувачення слід виключити.

Також, підлягає виключенню із обвинувачення вчинення злочину ОСОБА_6 обтяжуючу обставину щодо вчинення кримінального правопорушення загально небезпечним способом, оскільки дана обставина охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 194 КК України, яку суд вважає доведеною.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує його психічний стан, а саме його обмежену осудність.

Відповідно до висновків судово-психіатричних експертиз № 63 від 08.02.2023, №474 від 10.07.2023, пояснень лікаря психіатра ОСОБА_21 та пояснень експерта ОСОБА_20 , обвинувачений ОСОБА_6 після отримання травми голови у 2015 році, за станом свого здоров`я на даний час та на час інкримінованих йому злочинів виявляє органічний розлад особистості складного ґенезу (ЧМТ 2015р., арахноїдальна кіста, ппрвва, синдром залежності) з помірними змінами, тобто є обмежено осудний.

Частиною 2 ст. 19 КК України встановлено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з положеннями ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Системне тлумачення вищевказаних норм свідчить про те, що законодавець чітко відокремлює поняття неосудної особи від особи з обмеженою осудністю, посилаючись на те, що встановлення такої обставини в подальшому тягне за собою різні правові наслідки. Так, неосудною вважається особа, яка в цілому не може усвідомлювати свої дії або керувати ними, а тому не підлягає кримінальній відповідальності, тоді як особа з обмеженою осудністю лише не здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, при цьому така особа підлягає притягненню до кримінальної відповідальності, а факт визнання її обмежено осудною зобов`язує суд врахувати цю обставину під час призначення покарання.

Неосудність або обмежена осудність є юридичними поняттями, тому висновок про можливість застосування до особи положень ст. 19 або ст. 20 КК України у конкретному провадженні робить суд, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи.

Як вбачається з додаткового висновку судово-психіатричної експертизи № 474 від 10.07.2023, та пояснень експерта ОСОБА_20 , обвинувачений ОСОБА_6 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

За таких обставин суд вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ч. 2 ст. 20 КК України, тобто застосування до нього примусових заходів медичного характеру, у суду не має. Проте психічний стан обвинуваченого враховується судом при призначенні покарання.

Крім того, суд при призначенні обвинуваченому покарання, враховує вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи з інвалідністю, сукупність всіх обставин, що його характеризують, наслідки, що настали, його поведінку та оцінку скоєному, форму вини, а також позицію прокурора, думку потерпілого.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначивши обвинуваченому покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, а надалі визначити йому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи та приписи закону, підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України та підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд не вбачає.

На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з призначенням ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків по відбуванню покарання, до набрання вироком законної сили йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов не пред`явлено.

Судові витрати по справі по проведенню судової експертизи № СЕ-19/123-23/1304-ФХД від 22.02.2023 в сумі 1321 грн 46 коп слід віднести на рахунок держави, оскільки даний висновок експерта, як доказ, не підтверджує вину ОСОБА_6 у вчиненні ним вказаних злочинів, та в основу обвинувачення останньому не покладено.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;

-за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній у виді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з 24 листопада 2023 року, зарахувавши в цей строк термін його затримання та попереднього ув`язнення, починаючи з 30 січня 2023 року та по 23 листопада 2023 року включно з розрахунку день за день.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року, а саме: на пожежне сміття, яке поміщено до сейф-пакетів №№ 7373135, 7373133, 7373136, 7342470; дві скляні стопки; які вилучено та поміщено у два паперові конверти; скляну пляшку, ємністю 0,5 л з надписом «Чорноморська Чайка пиво світле», яку вилучено та поміщено у паперовий конверт; скляну пляшку, ємністю 0,25 л, з надписом «Настойка Лимон», яку поміщено у паперовий конверт; мобільний телефон марки «Huawei» (LDN-L21), чорного кольору, в середині якого знаходиться сім карта «Київстар», флеш-карта пам`яті «micro SD 8 Gb», полімерний чохол, темного кольору, що належить ОСОБА_7 , які поміщено в сейф пакет № 366472; запальничку «Smile», чорного кольору, яку поміщено в сейф пакет № 7366481.

Речові докази:

-пожежне сміття; дві скляні стопки; скляну пляшку, ємністю 0,5 л з надписом «Чорноморська Чайка пиво світле»; скляну пляшку, ємністю 0,25 л, з надписом «Настойка Лимон»; запальничку «Smile», чорного кольору; одяг з трупа ОСОБА_7 - знищити;

- мобільний телефон марки «Huawei» (LDN-L21), чорного кольору, в середині якого знаходиться сім карта «Київстар», флеш-карта пам`яті «micro SD 8 Gb», полімерний чохол, темного кольору, що належав ОСОБА_7 - повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженому з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1