Справа №487/8133/23
Провадження №1-кс/487/4533/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесене 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000853 за ч. 3 ст. 368 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000853, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з можливістю внесення застави у розмірі 186,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 50000 гривень.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 08.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке по ступеню тяжкості відноситься до тяжких злочинів, наявність того факту, що ОСОБА_5 , маючи досвід, набутий під час роботи у правоохоронних органів, обізнаний з порядком доказування та збирання доказів, а отже може вчиняти заходи протидії досудовому розслідуванню, тим самим може негативно впливати на його хід, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні використовуючи свої зв`язки у поліції; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 категорично заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, перечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те що підозра пред`явлена її підзахисному є необґрунтованою. Зазначила про відсутність належних та допустимих доказів, як на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені вказаного кримінального правопорушення, так і на підтвердження ризиків, на існування яких посилається слідчий у клопотанні. Одночасно, враховуючи наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, двох неповнолітніх дітей, постійного місця реєстрації та проживання, позитивних характеристик з місця роботи, вважала за доцільне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосування якого достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 його процесуальних обов`язків. Крім того зазначала, що розмір застави, який просить визнати прокурор є занадто великим, та стане завідомо непомірним як для підозрюваного, так і для родини, та що призведе до неможливості звільнення з під-варти.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази на їх обгрунтування, дослідивши матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження № 0000853 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , призначений на посаду заступника начальника управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області.

Будучи поліцейським, займаючи вказану посаду ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 1, 2, 3, 17, 18, 23, 64 Закону України «Про Національну поліцію України», ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», зобов`язаний дотримуватись Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Приміткою 1 до ст. 364 КК України визначено, що службовими особами у ст. ст. 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Зважаючи на обсяг владних повноважень, визначених Конституцією України, Законом України «Про Національну поліції» та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а також відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364 та п. 2 Примітки до ст. 368 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 є представником центрального органу виконавчої влади та службовою особою правоохоронного органу (поліції).

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період листопада-грудня 2022 року, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди від осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень проти громадського порядку та моральності.

Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 залучив свого підлеглого старшого оперуповноваженого управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , з яким вступив в злочину змову, для вчинення обумовленого кримінального правопорушення та довів до відому свої злочинні наміри.

Для реалізації злочинних намірів ОСОБА_5 , розробив план вчинення злочину, який полягав у вимаганні від ОСОБА_8 , яка є обвинуваченою у кримінальному провадженні №0001464 від 21.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 303 КК України (сутенерство вчинене організованою групою) та орендарем банного комплексу «Міраж» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (надалі в тексті банний комплекс), неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, за не створення з використанням службових повноважень штучних доказів вини ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з сутенерством, не ініціювання питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та не вжиття заходів щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_8 законної господарської діяльності.

В період листопада-грудня 2022 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, зустрілись з ОСОБА_8 та висунули їй протиправну вимогу щодо надання їм неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, погрожуючи при цьому, що у випадку не надання їм такої вигоди, вони з використанням наданих службових повноважень створять штучні докази вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з сутенерством, ініціюють питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та вчинять заходи щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_8 законної господарської діяльності.

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , визначили ОСОБА_8 про необхідність обмірковування зазначених вимог та надання відповіді.

В період часу з грудня 2022 року по липень 2023 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою між собою, зустрічались з ОСОБА_8 та вимагали від неї сплату щомісячно грошових коштів у розмірі 50 000 грн.

За таких обставин, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулась із відповідною заявою до правоохоронних органів.

29.08.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 до банного комплексу, де зустрілись з ОСОБА_8 та в ході відбутої зустрічі повторно висловили вимоги щодо надання їм неправомірної вигоди.

Надалі, 04.09.2023 о 11 год. 42 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою між собою, повторно прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 до банного комплексу, де зустрілись з ОСОБА_8 та під час відбутої розмови продовжили реалізацію злочинного умислу направленого на отримання неправомірної вигоди від останньої у розмірі 50 000 грн. щомісячно.

Водночас, на вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, для продовження ведення господарської діяльності, ОСОБА_8 повідомила, про можливість надання лише 40 000 грн., на зазначене ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повідомили останній, що поміркують та наддадуть відповідь.

05.09.2023 о 21 год 06 хв. ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про необхідність зустрічі з ОСОБА_5 , який очікує по пр. Центральному у м. Миколаєві навпроти будинку де мешкає ОСОБА_8 .

Надалі, 05.09.2023 о 21 год. 20 хв. на виконання вказівок ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зустрілась з ОСОБА_5 у транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 . Під час зустрічі ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, у завуалюваній формі визначив ОСОБА_8 суму щомісячної неправомірної вигоди у розмірі 40 000 грн., на що ОСОБА_8 вимушено погодилась.

Реалізуючи свої злочинні наміри, 07.09.2023 о 19 год 12 хв. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , до місця мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , та запросили ОСОБА_8 сісти на заднє сидіння автомобілю.

Під час зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, одержали від ОСОБА_8 щомісячну неправомірну вигоду у сумі 40 000 грн., за не створення з використанням наданих їм службових повноважень штучних доказів вини ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з сутенерством, не ініціювання питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та не вжиття заходів щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_8 законної господарської діяльності.

08.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами:

1. Рапортом від 19.07.2023;

2. Заявою ОСОБА_8 від 19.07.2023, щодо протиправної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ;

3. Протоколами допита свідка ОСОБА_8 від 19.07.2023, 06.09.2023 та 29.09.2023 з додатками;

4. Матеріалами виконаного доручення від 20.07.2023 та 30.09.2023;

5. Протоколом огляду та вручення грошових коштів від 07.09.2023;

6. Протоколами за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ;

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання та обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

Знищити, сховати або спотворити будь-які з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлене місцезнаходження всіх матеріальних носіїв, які містять відомості про отримання ОСОБА_5 неправомірної вигоди, а також не відшукано всіх коштів отриманих в якості такої останнім. Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та може надавати вказівки для приховання речових доказів, що унеможливить встановлення істини в рамках досудового розслідування.

Наявність у підозрюваного зв`язків серед правоохоронних органів, які склались у період роботи в органах поліції, та обізнаність про особисті данні потерпілої, свідків, які надали органу досудового розслідування покази відносно нього, свідчить про можливість впливати на них, а також на експертів у вказаному кримінальному провадженні, з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих показань чи взагалі надання будь-яких показань, спонукання службових осіб правоохоронних органів до знищення чи спотворення інформації, яка міститься в документах та речах, що перебувають у їх володінні.

Обізнаність ОСОБА_5 в силу набутого досвіду в правоохоронних органах про методи та способи збирання доказів у кримінальному провадженні, їх перевірки та оцінки з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також наявність зв`язків з працівниками правоохоронних органів, обізнаність з методикою та засобами їх діяльності, свідчить про можливість надання підозрюваним порад та вказівок стосовно завуальованого спілкування в телефонних розмовах з використанням маршрутизаторів (інтернет роутерів) та месенджерів на базі соціальних мереж, які неможливо відслідкувати гласними чи негласними засобами контролю, іншим, невстановленим на даний час особам, які можуть бути причетні до вчинення вказаного тяжкого злочину, тим самим перешкоджати здійсненню досудового розслідування кримінального провадження.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в сфері службової та професійної діяльності, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, яке фактично припинено співробітниками правоохоронних органів, а не з власної волі підозрюваного. Водночас ОСОБА_5 має особисті знайомства та корумповані зв`язки у державних органах та установах на території міста Миколаєва і перебуваючи на волі може продовжити вчиняти корупційні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який одружений, має постійного місце проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину у період роботи на посаді заступника начальника управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області, з використанням свого службового становища, що ставить під сумнів авторитет правоохоронних органів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і має постійне місце проживання та неповнолітніх дітей, що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених слідчим суддею ризиків.

Отже застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті З Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, розмір неправомірної вигоди, тяжкість та обставини кримінального правопорушення у якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі 187 прожиткових мінімумів у для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до 07.01.2024 .

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 187 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 501908 (п`ятсот одна тисяча дев`ятсот вісім ) гривень , яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 07.01.2024 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 14.11.2023 о 12.20 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1