ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2023 року за № 0000767 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанки, Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, перебувачого у фактичних шлюбних відносинах, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимостей не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, в Україні оголошений воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діяв на мент вчинення злочину, вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах:

Так, 29.05.2023 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, більш точного часу встановити не вдалося можливим, ОСОБА_5 знаходився біля зупинки громадського транспорту поруч ЖД-вокзалу «Одеса Головна» за адресою: м. Одеса, Привокзальна, 1, де побачив ОСОБА_7 , яка йшла в сторону Старосіного скверу у м. Одесі із сумкою та валізою, в результаті чого в нього виник корисливий умисел спрямований на таємне заволодіння чужим майном, з метою особистого незаконного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи таємність своїх дій, ОСОБА_5 обрав об`єктом свого злочинного посяганням майно, яке б могло знаходитися в сумці, належній потерпілій ОСОБА_8 .

З метою таємного заволодіння майном, ОСОБА_5 , пройшовши із ОСОБА_7 до Старосінного скверу у м. Одесі, де швидко зорієнтувавшись та впевнившись в тому, що ОСОБА_7 не спостерігає за ним і що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, таємно викрав майно яке знаходилося в сумці, належній потерпілій ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone» моделі «14 Plus» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 31860 грн., з сім картою оператора ПрАТ "Київстар" з абонентським номером « НОМЕР_3 », яка матеріальної цінності для потерпілої не становить; павербанк марки «Kamry 20000» модель «mAh K-206», вартістю 520 грн; шкіряний гаманець коричневого кольору копія марки « LOUIS VUITTON MALLETIER PARIS», вартістю 945 грн., в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 500 доларів США (відповідно до офіційного курсу НБУ гривні щодо дол. США вартість якого станом на 25.05.2023 року становила 36,56 грн.), що в загальному розмірі становить 18280 грн; 400 євро (відповідно до офіційного курсу НБУ гривні щодо євро, вартість станом на 25.05.2023 року становила 39,41 грн.), що в загальному розмірі становить 15 764 грн; банківські картки АТ КБ «ПриватБанку» у кількості трьох штук, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, загальною вартістю 67 369 грн та разом із викраденим майном ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд.

У зв`язку з чим, потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальний збиток на загальну суму 67369 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність.

Потерпіла ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також доказів та документів, що підтверджують процесуальні витрати, речові докази і заходи забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_5 дав суду показання, що він дійсно, будучи обізнаним про оголошений в Україні воєнний стан, 29.05.2023 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходився біля зупинки громадського транспорту поруч ЖД-вокзалу «Одеса Головна» за адресою: м. Одеса, Привокзальна, 1, де побачив потерпілу, яка йшла в сторону Старосіного скверу у м. Одесі із сумкою та валізою. Він прослідував за нею і, переконавшись, що його дії є непомітними для потерпілої та для оточуючих, викрав майно яке знаходилося в сумці, належній потерпілій ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone» моделі «14 Plus», павербанк, шкіряний гаманець, в якому знаходилися грошові кошти банківські картки. Разом із викраденим майном він покинув місце вчинення злочину. Гроші, які викрав витратив на власні потреби. Також витратив на задоволення власних потреб і гроші, які отримав від продажу викраденого телефону потерпілої. Також обвинувачений заявив, що погоджується із вартістю викраденого майна, яка зазначена в обвинувальному акті.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 , має постійні місце реєстрації та проживання, дані щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні, судимостей не має.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його поведінку після вчинення злочину та щире каяття, відсутність до обвинуваченого претензій з боку потерпілої, дані про особу винного, те, що він заявив суду, що зробив для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо, має постійне місце проживання, до затримання не офіційно, але працював на будівництві, має сім`ю, оскільки перебуває у фактичних шлюбних відносинах та батька, тобто має міцні соціальні зв`язки, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_5 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням та відсутністю ризиків, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, але існування ризику, в разі апеляційного оскарження вироку, неявки обвинуваченого до суду за першою вимогою, або зміни місця проживання без повідомлення суду, що може негативно вплинути на розумність строків апеляційного перегляду справи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинувачуваного ОСОБА_5 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою слідчого СВ ВП №2 ОРУП № 1 ОСОБА_9 від 02.06.2023 року та 15.06.2023 року, суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази: шкіряний гаманець коричневого кольору у клітинку, розкладний, який складається з двох відділень та кормашку, з стрічкою, яка знаходиться знизу гаманця після якої знаходиться викарбувана марка з англійськими літерами «LOUS VUTTON MALLETER PARIS», слід залишити у потерпілої ОСОБА_7 ; оптичний диск формату DVD-R в корпусі білого кольору з логотипом «Центр-077» та підписом на ньому: «01.1-13/147з», слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, засоби зв`язку.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Речові докази по справі:

- шкіряний гаманець коричневого кольору у клітинку, розкладний, який складається з двох відділень та кормашку, з стрічкою, яка знаходиться знизу гаманця після якої знаходиться викарбувана марка з англійськими літерами «LOUS VUTTON MALLETER PARIS», залишити у потерпілої ОСОБА_7 ;

- оптичний диск формату DVD-R в корпусі білого кольору з логотипом «Центр-077» та підписом на ньому: «01.1-13/147з», залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

31.01.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/22805/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/1139/24

Головуючий суддя ОСОБА_1