ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/904/23

1-кп/609/105/2023

20 листопада 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали кримінального провадження № 0000494 внесені у Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 липня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новостав Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого на АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, особи похилого віку, не працюючого, раніше не судимого, не депутата, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого: адвоката, ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2023 року біля 16 год. 30 хв., водій ОСОБА_3 , грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі ПДР), а також вимог, які наведенні у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі ЗУ «Про дорожній рух»), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ФОРД-ФІЄСТА» («FORD-FIESTA») реєстраційний номер НОМЕР_1 та без пасажирів рухався на вище вказаному транспортному засобі автодорогою С201705, у напрямку від с. Руська Гута до м. Шумськ, Шумської територіальної громади, Кременецького району, Тернопільської області.

Під час руху вказаною ділянкою автодороги, по автодорозі С201705, біля с. Васьківці, Шумської ТГ, Кременецького району, Тернопільської області, водій ОСОБА_3 , зупинив керований автомобіль «ФОРД-ФІЄСТА» («FORD-FIESTA») на смузі руху в напрямку м. Шумськ, Шумської територіальної громади, Кременецького району, Тернопільської області, проїхавши місце розташування громадянина ОСОБА_7 та громадянки ОСОБА_6 , які з велосипедами в руках стояли на правому узбіччі автодороги.

Після зупинки керованого транспортного засобу, водій ОСОБА_3 , розпочав рух на автомобілі «ФОРД-ФІЄСТА» («FORD-FIESTA») заднім ходом (у напрямку с. Руська Гута), до місця розташування вказаних пішоходів, рухаючись по проїзній частині дороги, і під впливом вжитих алкогольних напоїв, перед початком цього руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а під час руху заднім ходом, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1 Правил дорожнього руху, а також вимоги, які наведенні у пунктах 1, 2 абзацу 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Як наслідок, рухаючись заднім ходом у вказаному напрямку, водій ОСОБА_3 , не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці та допустив зміну напрямку руху керованого автомобіля «ФОРД-ФІЄСТА» («FORD-FIESTA») праворуч, і в подальшому виїхав на конструктивно виділений елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів праве узбіччя, при цьому для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, хоча мав таку можливість, створивши своїми діями небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху, чим порушив вимоги пунктів: 1.10 (в частині визначення поняття «узбіччя» і виконання його вимог), 10.9, 11.14 Правил дорожнього руху.

В результаті порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_3 , не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху заднім ходом в межах правого узбіччя автодороги допустив наїзд задньою правою частиною керованого автомобіля «ФОРД-ФІЄСТА» («FORD-FIESTA») на пішохода ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які знаходились на цьому узбіччі.

Внаслідок наїзду транспортним засобом пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, у вигляді: травматичного зламу коронкових частин верхніх 1-2-го правих та лівих зубів з травматичним вивихом першого лівого («2.1.») зуба, забійна рана ділянки лівого ліктьового суглоба та забиття м`яких тканин лівого передпліччя у виді набряку, забійна рана ділянки лівого гомілково-стегнового суглоба, які відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 і 2.2.3 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995) належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «узбіччя» і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 2.9 (а), 10.1, 10.9 11.14, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведенні у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2861 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-ІХ від 16 лютого 2021 року, який набрав чинності 17 березня 2021 року).

20 листопада 2023 року між потерпілою ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000494 від 09 липня 2023 року. Згідно вказаної угоди, обвинувачений відшкодував повністю матеріальну та моральну шкоду потерпілій. Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України. Сторони домовилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України визнав повністю, просив затвердити угоду про примирення укладену між ним та потерпілою 20 листопада 2023 року .

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні наполягала на затвердженні угоди про примирення, зазначивши, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

У судовому засіданні прокурор заперечив щодо затвердження угоди про примирення укладеної 20 листопада 2023 року між обвинуваченим та потерпілою, оскільки міра покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як передбачено ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Кримінальне правопорушення у скоєнні якого ОСОБА_3 беззаперечно визнає себе винуватим згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені положеннями ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що потерпіла та обвинувачений цілком розуміють права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до ОСОБА_3 у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.

Пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, примирення, відшкодування завданої шкоди, вчинення злочину з необережності, раніше не судимого та те, що обвинувачений є особою похилого віку (пенсіонер).

Обставин, що обтяжують покарання у діях ОСОБА_3 судом не вбачається.

З урахуванням викладеного, суд визнає за необхідне затвердити угоду про примирення між потерпілим і обвинуваченим та з застосуванням ст.69 КК України призначити обвинуваченому визначене в угоді покарання у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 20 листопада 2023 року укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000494 від 09 липня 2023 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення:

- інженерно-транспортної (судово-автотехнічної) експертизи від 10 серпня 2023 року № CE-19/120-23/7736-ІТ, в сумі - 2390 (дві тисячі триста дев`яносто)грн. 00 коп.;

- інженерно-транспортної (судово транспортно-трасологічної) експертизи від 10 серпня 2023 року № СЕ-19/120-23/7737-ІТ, в сумі 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн. 00 коп.;

Речові докази по справі, а саме: автомобіль «FORD-FIESTA», р.н. НОМЕР_1 та два велосипеди синіх кольорів марок «AZIMUT» та «MUSTANG», які знаходяться на території ВП №1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою: м. Шумськ, вул. Українська, 47, Шумської ТГ, Кременецького району, Тернопільської області повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_8