Справа №718/3715/23
Провадження №1-кп/718/153/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 10.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працює, розлучений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурорки ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 протягом тривалого часу проживає зі своєю тіткою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вони пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також є родичами.

ОСОБА_3 , на порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також порушуючи Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою приниження своєї тітки ОСОБА_6 , з особистих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, систематично вчиняв психологічне насильство відносно ОСОБА_6 , зокрема ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що призвело до психічних страждань ОСОБА_6 .

У зв`язку з чим, за вказані протиправні дії щодо своєї тітки ОСОБА_6 , ОСОБА_3 постановами Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.01.2023, 30.01.2023 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.09.2023 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відносно ОСОБА_3 , також застосовувались такі заходи протидії та запобігання вчиненню домашнього насильства як профілактичні бесіди з працівниками Відділення поліції № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області; стосовно ОСОБА_3 видавався терміновий заборонний припис кривдника; ОСОБА_3 поставлено на профілактичний облік кривдників.

Однак, ОСОБА_3 , незважаючи на те, що за вчинення вказаних дій його неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано щодо нього інші заходів протидії та запобігання вчиненню домашнього насильства, продовжував свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно своєї тітки ОСОБА_6 .

Так, 09.10.2023 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, грубо виражався на адресу своєї тітки ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожувала фізичною розправою, чим принижував її гідність, спричинив психічний дискомфорт, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, тим самим завдав її психологічної травми.

Систематичне вчинення ОСОБА_3 довготривалого домашнього насильства щодо потерпілої призвело до виникнення у ОСОБА_6 ознак психічного розладу у формі розладу адаптації з переважанням порушення інших емоцій, тобто, ознаки психічних порушень невротичного рівня, як психогенної реакції особистості, що виникли внаслідок наявної психотравмуючої ситуації. Наявний у потерпілої ОСОБА_6 психічний розлад у формі розладу адаптації з переважанням порушення інших емоцій виник внаслідок систематичного вчинення її племінником домашнього насильства у вигляді систематичних сварок, погроз застосуванням фізичного насильства та психологічного насильства, тобто психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 було завдано шкоду.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто, умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Позиція учасників провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України - визнав повністю. Пояснив, що любить зловживати алкоголем, а тітка цьому протидіє, через що і виникають між ними сварки. 09.10.2023 він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що і стало причиною конфлікту. Додав, що хворіє на цукровий діабет та гепатит С.

Прокурор у судовому засідання, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо виду та розміру покарання, вказала на доцільність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що понад шість років назад обвинувачений розлучився і повернувся жити до її хати. Почав зловживати алкоголем. У стані алкогольного сп`яніння веде себе агресивно, б`є і ламає вікна, двері. У стані запою може перебувати понад місяць. Цього року була ситуація, коли ОСОБА_3 заснув із тліючою цигаркою, внаслідок чого почалася невелика пожежа, згоріло ліжко. 09.10.2023 сусіди викликали поліцію, оскільки потерпіла з обвинуваченим сперечалися та штовхалися на подвір`ї. Потерпіла зверталася до психолога по допомогу, яка їй прописала заспокійливе. В судовому засідання потерпіла вибачила обвинуваченого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, доведена повністю.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, оскільки останній умисно систематично вчиняв домашнє насильство відносно своєї тітки ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, протягом 2023 року неодноразово піддавався адміністративним стягненням за вчинення домашнього насильства відносно тітки, не працевлаштований, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, у лікаря психіатра з 2012 року зареєстрований з діагнозом F 07.8.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.

Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, доходить висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Поряд із цим, із врахуванням суспільної небезпеки вчиненого, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину) та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, враховуючи при цьому повне та беззастережне визнання обвинуваченим своєї вини, прощення та примирення із потерпілою, думку потерпілої, яка просила не позбавляти його волі, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому знаходить підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, тобто застосування щодо нього вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

При цьому, застосування покарання у виді обмеження волі із звільненням обвинуваченого від його відбування із покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, тобто без ізоляції від суспільства, - буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення ОСОБА_3 , а також для запобігання вчинення нових злочинів як ним, так й іншими особами та сприятиме загальній меті та цілям покарання.

Мотиви інших рішень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази - відсутні.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді обмеження волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно із ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7