ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/746/23

Провадження № 1-кп/568/80/23

22 листопада 2023 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000062 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, не депутата, раніше судимого, востаннє 21.05.2021 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, КК України з призначення остаточного покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільненого 07.02.2023 року з державної установи «Полицька виправна колонія (№76) по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, будучи раніше засудженим за злочини проти власності на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

13 березня 2023 року ОСОБА_3 приїхав на електропотязі в м.Радивилів, де ходив по будинках та просив грошові кошти на харчування. 13 березня 2023 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_3 , напроти господарства по АДРЕСА_2 , коли біля нього на власному велосипеді проїжджав ОСОБА_6 , безпричинно штовхнув останнього, внаслідок чого ОСОБА_6 впав з велосипеда. Побачивши у ОСОБА_6 на ремені штанів чохол чорного кольору в якому знаходився мобільний телефон, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на особисте збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, відкрито, розуміючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_6 , із застосуванням сили зірвав з ременя штанів ОСОБА_6 , який є лежав на землі, шкіряний чохол чорного кольору, вартістю 29,67 гривень, в якому знаходився мобільний телефон «Nokia 1112», вартістю 193 гривні. Викрадені речі ОСОБА_3 положив у кишеню своєї куртки, чим отримав реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 222,67 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні після оголошення обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав.

За клопотанням захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , судом на підставі ч.2 ст.349 КПК України досліджено усі письмові докази, подані сторонами кримінального провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду, що в березні 2023 року приїхав в м.Радивилів на електричці та ходив по вулиці та просив у людей гроші. Вийшовши з магазину, побачив як невідомий дід їде на велосипеді. Він пхнув діда так, що останній впав разом з велосипедом. Побачив у діда на поясі штанів чохол з телефоном, та забрав його. Причини свого вчинку пояснити не може, оскільки в той день перебував в стані алкогольного сп`яніння. Шкодує про свій вчинок та просить у потерпілого вибачення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 13 березня 2023 року близько 14 години він пішов до магазину. На повороті вулиці Садова, він бачив, що стоїть невідомий йому чоловік. Коли він проїздив повз нього, невідомий раптово його штовхнув та він, не втримавшись на ногах, впав. Невідомий почав його бити по голові, внаслідок чого кров залила йому очі. Він відчув, як з пояса штанів невідомий зірвав мобільний телефон, який знаходився в чохлі. Якась жінка вступилася та намагалася зупинити невідомого. В подальшому працівниками поліції, викрадений телефон йому повернуто.

Вказані обставини підтвердили допитані в суді в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Так, свідок ОСОБА_8 показала, що в березні 2023 року вона займалася справами по домогосподарству. Десь в обідню пору до неї в хату прибігла сусідка ОСОБА_12 та попросила викликати поліцію, оскільки на дорозі поруч з її будинком бійка. Вона разом з ОСОБА_13 вийшла на дорогу, де побачила як невідомий їй молодик ногами б`є чоловіка, що лежить на дорозі. Підійшовши ближче, вона пізнала в чоловіку, який лежав на дорозі, ОСОБА_6 . Вона зробила зауваження щоб невідомий припинив бійку. Обличчя ОСОБА_6 було в крові.

Свідок ОСОБА_7 показала, що 13 березня 2023 року вона поверталась з церкви. Коли вона підійшла до вул.Садова в м.Радивилів, то побачила, як невідомий їй молодий чоловік ногами б`є іншого чоловіка, який лежить на дорозі. Поруч лежав велосипед. З голови чоловіка, що лежав на дорозі, текла кров. Підійшовши ближче, вона за куртку намагалася відтягнути невідомого від лежачого чоловіка. Він припинив бійку, а вона побігла в двір до ОСОБА_14 , щоб остання викликала поліцію. Коли, вони повернулись на дорогу, то впізнали в побитому чоловіку місцевого жителя ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання дала покази, що в березні 2023 року вона вийшла з двір свого господарства та почула крик. що доносився з дороги. Вона вийшла на дорогу та побачила, що на дорозі лежить ОСОБА_6 , біля нього лежить велосипед, а поруч з ним стоїть невідомий їй молодий чоловік. ОСОБА_16 намагався встати та казав, що його цей чоловік побив та рукою показував на пояс. Невідомий чоловік на якого вказував ОСОБА_16 ходив поруч, щось нерозбірливе бурмотів та казав, що він нікого не бив, а телефон йому пригодиться.

Свідок ОСОБА_11 показав, що працював на посаді інспектора СРПП відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області. В березні 2023 року, точної дати він не пам`ятає, він з ОСОБА_10 перебував в наряді. На робочий планшет надійшло повідомлення про бійку по вул,Садовій в м.Радивилів. Приїхавши за викликом, виявили ОСОБА_6 , в якого були наявні тілесні ушкодження - закривавлене обличчя. Він повідомив на лінію 103 про постраждалого та необхідність медичної допомоги. Поруч знаходився ОСОБА_3 . Було проведено затримання ОСОБА_3 . В подальшому він з кишені куртки вийняв чохол чорного кольору, в якому знаходився мобільний телефон. В ОСОБА_3 був присутній запах алкоголю, його поведінка була дивною, він щось бурмотів.

Аналогічні покази надав суду ОСОБА_10 .

Суд, заслухавши учасників судового провадження, виходить з того, що вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, окрім показів потерпілого, свідків, доведена дослідженими у судовому засіданні доказами в обсязі, визначеному з урахуванням позицій і клопотань учасників судового провадження, а саме:

- заявою ОСОБА_6 щодо притягнення до відповідальності особи, яка 13.03.2023 року нанесла йому тілесні ушкодження та заволоділа мобільним телефоном Нокія (а.п.12);

- витягом є Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 13.03.2023 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення про заподіяння 13.03.2023 року о 14 годині в м.Радивилів по вул.Садова ОСОБА_6 тілесних ушкоджень та заволодіння мобільним телефоном марки «Nоkia».

- проколом огляду місця події від 13.03.2023 з фототаблицею та відеозаписом (відеозапис відтворено в судовому засіданні) де, на проїжджій частині вул.Садова в м.Радивилів, знаходився ОСОБА_3 та повідомив за яких обставин він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 та заволодів його мобільним телефоном (а.п.13-18);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2023 (відеозапис відтворено в судовому засіданні), згідно якого ОСОБА_6 за наданими фотографіями впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка заволоділа його мобільними телефоном та нанесла йому тілесні ушкодження (а.п.78-84);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 22.03.2023, за яким ОСОБА_6 відтворив обставини події, яка мала місце 13.03.2023 за адресою: м.Радивилів вул.Садова. 58, продемонстрував місце події, розташування учасників, їх дії, рухи, хто що говорив. Так, ОСОБА_6 показав, як їхав по вулиці велосипедом, до нього підійшов невідомий чоловік та почав наносити удари руками та ногами по обличчю та тулубу. а подальшому зірвав з пояса штанів чохол, в якому знаходився мобільний телефон марки «Nоkia» (а.п.85-90);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2023 (відеозапис відтворено та оглянуто в судовому засіданні), згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_3 за загальними рисами обличчя, віком як особу, який наніс 13.03.2023 року тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.п.93-97);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2023, за яким свідок ОСОБА_7 відтворила обставини події, яка мала місце 13.03.2023 за адресою: вул.Садова в м.Радивилів, продемонструвала, яким чином ОСОБА_3 , якого вона впізнала за фотознімками, наносив удари ОСОБА_6 (а.п.98-103);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2023 (відеозапис відтворено та оглянуто в судовому засіданні), за яким свідок ОСОБА_8 відтворила обставини події, яка мала місце 13.03.2023 за адресою: вул.Садова в м.Радивилів, продемонструвала, як ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 удар ногою по голові та де знаходився ОСОБА_6 після того як йому нанесено тілесні ушкодження (а.п.105-112).

- протоколом затримання особи від 13.03.2023 року (відеозапис відтворено та оглянуто в судовому засіданні), згідно якого ОСОБА_3 видав мобільний телефон «Nоkia» в чорному чохлі, який знаходився у кармані його куртки. (а.п.158-168)

Враховуючи наведене, суд оцінивши докази з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор в судовому засіданні просить суд визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

В судових дебатах та останньому слові обвинувачений ОСОБА_3 просить його суворо не карати.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просить врахувати стан здоров`я обвинуваченого, його відношення до вчиненого, посередню характеристику з місця проживання та призначити ОСОБА_3 міру покарання в межах санкції ч.4 статті 186 КК України

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжкого злочину, обвинувачений перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2011 року, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє 21.05.2021 року, за місцем проживання характеризується негативно.

Згідно інформації КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» ОСОБА_3 у 2012-2018 роках тричі лікувався у «Волинській обласній психіатричній лікарні №2 смт.Олики» з діагнозом легка розумова відсталість, олігофренія в ст.легкої дебільності, ускладненої астенічним синдромом, внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №96/23 від 04.04.2023 року проведеного Рівненською філією судово-психіатричних експертиз ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» ОСОБА_3 на момент інкримінованого йому діяння якою-небудь психічною хворобою, яка позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними не страждає. На даний час якою-небудь психічною хворобою, яка позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними не страждає. В момент скоєння кримінального правопорушення в тимчасовому хворобливому стані не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.п.222-229)

Пом`якшуючих покарання обставин згідно ст.66 КК України не встановлено.

Обтяжуючими покарання обставинами, згідно ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення стосовно особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно акту проведення первинного медичного огляду ОСОБА_3 13.03.2023 року перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 1,34%о.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.4 ст.186 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експертів за проведення судової біологічної та судової товарознавчої експертиз в розмірі 5089,88 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

У даному кримінальному провадженні до обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під ватою.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого, для забезпечення його належної процесуальної поведінки та для запобігання ризиків, що продовжують існувати.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з 13 березня 2023 року з часу його затримання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення, з 13 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-велосипед рожевого кольору з рамою відкритого типу, що належить ОСОБА_6 залишити в користуванні власника.;

-зразки крові ОСОБА_6 , які поміщено до паперового конверту ГУНП в Рівненській області та які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області знищити;

-мобільний телефон марки «Nоkia», що знаходиться в чорному шкіряному чохлі, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити в користуванні власника;

-штани сірого кольору та правий черевик зі слідами крові ОСОБА_6 , які поміщено до спец пакету Національної поліції та які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 5089 (п`ять тисяч вісімдесят дев`ять) гривень 88 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1