Провадження № 11-сс/4823/501/23
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

01 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Рудний Кустанацької області Республіки Казахстан, громадянину України,з вищою освітою, одруженому, який має на утриманні неповнолітню дочку, ФОП, проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше не судимому, продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися та не зникли, а у кримінальному провадженні в межах строків досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, які неможливо виконати до закінчення строку дії запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, яка не відповідає обставинам справи та наданим до клопотання письмовим доказам, постановити нове судове рішення, яким визначити ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб з встановленням обмежень, зобов`язавши ОСОБА_6 уникати контактування зі свідками та експертами, здати закордонний паспорт та паспорт громадянина України, постійно перебувати у м. Прилуки Чернігівської області, за виключенням участі у слідчих діях та суді, прибувати за першим викликом до правоохоронних органів та суду.

Висновки слідчого судді про те, що визначення застави в даному випадку буде суперечити ч. 6 ст. 176 КПК України та не з може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, на думку захисника є помилковими, а застосування слідчим суддею визначеного законодавцем розміру застави є можливим, про що захисник і просить колегію суддів, з урахуванням усіх досліджених матеріалів справи та наявності належних і допустимих доказів, стосовно винуватості ОСОБА_6 , а також його сімейного стану, зайнятості як особи, яка має відповідний вид діяльності, як фізичної особи підприємця, наявності на утриманні тринадцятирічної малолітньої доньки та дружини, яка є інвалідом другої групи, яка в повній мірі не може здійснювати догляд за дитиною, наявності вікових (когнітивних) змін його батьків, які потребують безпосереднього стороннього догляду, що дає можливість проявити гуманність, врахувати ситуацію, визначити максимальний розмір застави, передбачений законодавством, як альтернативний запобіжний захід триманню під вартою, що буде достатнім стримуючим засобом дотримання ОСОБА_6 належної процесуальної поведінки.

Звертає увагу на те, що жоден із вказаних у клопотанні ризиків не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами, як то протоколами допитів, квитками чи іншими.

Захисник адвокат ОСОБА_10 також просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_6 продовжити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, визначивши при цьому заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивує тим, що дискримінаційною є позиція слідчого судді, за якою наявність підозри у вчиненні окремих злочинів обумовлює виключну необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права на обрання іншого запобіжного заходу, оскільки це ставить осіб, щодо яких обирається такий запобіжний захід, у нерівні умови порівняно з тими особами, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні інших злочинів аналогічного ступеня тяжкості.

Через встановлене нормативне регулювання обрання запобіжного заходу особам, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 109-114-1, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, слідчий суддя, суд, зваживши відповідні ризики, обставини конкретної справи, не може застосувати до вказаних осіб інший, більш м`який, ніж тримання під вартою, запобіжний захід. Відповідно, запобіжним заходом щодо таких осіб передбачено виключно тримання під вартою, що обґрунтовано на законодавчому рівні лише кваліфікацією злочину, у вчиненні якого вони підозрюються чи обвинувачуються, тобто слідчий суддя, суд позбавлені можливості винести вмотивоване судове рішення та надати належне обґрунтування тримання під вартою, а це не узгоджується з міжнародною практикою.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Корнійчук проти України» від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади, обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри.

Із аналізу ч. 2 ст. 29 Конституції України вбачається, що винятків стосовно підстав застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пов`язаних із тяжкістю вчиненого нею злочину, немає. Тобто, навіть коли йдеться про злочини, що посягають на національну безпеку України чи громадську безпеку, наявність вмотивованого судового рішення для тримання особи під вартою, яка підозрюється чи обвинувачується у їх вчиненні, є обов`язковою.

Захисник вважає, що слідчий суддя в ухвалі від 18 жовтня 2023 року продовжив ОСОБА_6 строк тримання під вартою суто формально, зіславшись виключно на ч. 6 ст. 176 КПК України, проте, не взяв до уваги обставини справи, наявність хвороби у батьків підозрюваного та його дружини, перебування на його утриманні неповнолітньої дочки, а також того, що він до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне та зареєстроване місце проживання, міцні соціальні зв`язки, які забезпечують його перебування за місцем фактичного проживання.

В конкретній ситуації існування ризику можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, з огляду на тяжкість можливого покарання в співставленні з його характеризуючими даними, є дуже малоймовірним.

Захисник вказує, що ризиком є певна ступінь можливості, що особа буде вдаватись до певних вчинків, тобто, потрібно не лише вказати про вплив, а проаналізувати чому цей вплив може бути реальним. На даний час орган досудового слідства не надав ані суду, ані стороні захисту жодних доказів звернення свідків про вплив на них.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги обох захисників, слідчого та прокурора, які заперечували проти аргументів сторони захисту, вказуючи, що з боку підозрюваного відсутня співпраця із слідством, від відмовляється від надання будь-яких показань, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги захисників залишити без задоволення.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи обізнаними про намір ОСОБА_14 у період дії воєнного стану в Україні незаконно, тобто без наявності підстав, передбачених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України,затвердженими Постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, перетнути державний кордон України та виїхати до Республіки Польща, діючи з корисливих мотивів та мотивів порушення суспільних відносин з охорони суверенітету України, цілісності і недоторканості її кордонів, на початку лютого2023 року, перебуваючи в м. Прилуки Чернігівської області, вступили в злочинну змову між собою та розробили план незаконного переправлення ОСОБА_14 через державний кордон України, шляхом створення умов для виїзду останнього.

За даним фактом Слідчим відділом УСБ України в Чернігівській області 01 квітня 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

У порядку ст. 208 КПК України 24 серпня 2023 року о14 год. 25 хв. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень був затриманий ОСОБА_6 . Наступного дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

26 серпня 2023 року слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова підозрюваному ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 20 жовтня 2023 року, не можливо внаслідок особливої складності та необхідності у проведенні слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, як помилково вважає сторона захисту, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за одне з яких передбачене покарання до дев`яти років позбавлення волі. Встановлені обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 правопорушень, вказують на можливість їх вчинення групою осіб за попередньою змовою, при цьому, кримінальні правопорушення пов`язані саме із наданням допомоги у незаконному перетині кордону особам чоловічої статі з метою уникнути призову до лав ЗСУ під час оголошеної загальної мобілізації, що підвищує ризик ухилення підозрюваного від досудового розслідування та судового розгляду.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , та не спростовують висновків слідчого судді про можливість допущення неналежної процесуальної поведінки підозрюваним при обранні іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Питання правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 не є предметом розгляду в даному провадженні та буде оцінюватись судом після складання обвинувального акту,з урахуванням здобутих у кримінальному провадженні доказів. На даний час, слідчий суддя та колегія суддів приймають до увагу ту кваліфікацію дій, за якою оголошена була оголошена підозра, яка рішенням суду не скасована.

Твердження сторони захисту про відсутність заяв свідків про здійснення на них тиску з боку ОСОБА_6 не приймаються до уваги, адже при наявності таких заяв це вже не буде ризик можливого впливу на свідків, а вважатиметься не належною процесуальною поведінкою підозрюваного який чинив тиск на свідків. Ризик - це ймовірність можливого впливу і така можливість у підозрюваного зберігатиметься аж до моменту допиту свідків у кримінальному провадженні в суді, адже суд приймає до уваги виключно ті показання, які сприймає безпосередньо в судовому засіданні.

Наявність на утриманні ОСОБА_6 батьків, дружини та дитини, наявність постійного місця не зможуть гарантувати його належну процесуальну поведінку, це дані, що характеризують особу підозрюваного, які будуть враховуватись судом при постановленні остаточного рішення у провадженні.

Усім наведеним в апеляційних скаргах обставинам, була надана належна оцінка, як під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так і під час продовження строку його дії, слідчим суддею досліджені всі необхідні докази, які є достатніми саме на даному етапі досудового розслідування.

Обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , особливості розслідування такої категорії справ, зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, на даний час існують об`єктивні причини через які досудове розслідування не може бути завершене до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, проведення вказаних слідчих та процесуальних дій необхідно для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Альтернативних запобіжних заходів для таких осіб законодавцем не передбачено.

Отже, слідчий суддя, суд позбавлені законних підстав для розгляду питання про можливість визначення ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, як про це йдеться в апеляційних скаргах.

Слідчий суддя при ухваленні судового рішення керується включно вимогами законодавства, які у даному конкретному провадженні є безальтернативними, з огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , час вчинення цих правопорушень - оголошений військовий стан в країні та загальна мобілізація, складність розслідування такої категорії справ та великий обсяг слідчих та процесуальних дій, які необхідно виконати для встановлення всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, рішення слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 повністю узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання слідчого.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4