Справа № 521/3552/21
Пр-ня по справі № 1-кп/521/407/24
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

01 лютого 2024 р.

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянув кримінальне провадження № 0000503 від 29.04.2020 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Одесі, має середню освіту, не офіційно працююча пакувальницею у швейному цеху, не заміжня, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судима, обвинуваченої у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник - адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1.Судом проводився розгляд клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК.

1.2.Питання розглядалось за ініціативою захисника ОСОБА_5 на стадії судового розгляду.

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

2.1.Малиновським районним судом м. Одеси, здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК.

2.2.Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 29 квітня 2020 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за місцем мешкання, за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою незаконного придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, для особистого вживання, без мети збуту, шляхом знахідки, придбала пакет з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадоном, що знаходився на землі біля вказаного будинку.

У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, стала незаконно зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, у правій кишені куртки, яка була на неї одягнена, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту, під час чого була помічена громадянкою ОСОБА_6 , яка про це повідомила на лінію «102».

Надалі, 29.04.2020 року, перебуваючи за адресою будинок № 41 по вулиці Генерала Лазарєва в м. Одесі, ОСОБА_3 , була помічена та зупинена працівниками патрульної поліції УПП в Одеській області. На запитання про наявність при неї предметів, вилучених з цивільного обігу, ОСОБА_3 , повідомила, що в правій кишені, зберігає наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.

29.04.2020 року в період часу з 18 години 21 хвилини по 18 годину 25 хвилин, за адресою АДРЕСА_2 працівниками відділу поліції № 3 в м. Одесі ГУНП в Одеській області, проведено огляд місця події, в ході якого, ОСОБА_3 добровільно видала кристалічну речовину білого кольору масою 0,245 грм., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Кількісний вміст метадону в кристалічній речовині становить 0,152 грм.

2.3.Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

3. Позиції сторін кримінального провадження.

3.1.Захисник ОСОБА_5 виступив в судовому засіданні, оголосивши клопотання (заяву) про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності. Пояснив підстави та мотиви такого звільнення.

3.2.Обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила факт звернення до медичної частини ОСІ та проходження курсу детоксикаційної терапії. Підтримала клопотання захисника про звільнення її від кримінальної відповідальності.

3.3.Прокурор в судовому засідання заперечувала проти звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, вважаючи проходження детоксаційної терапії обставиною, яка не підтверджує лікування від наркоманії. Окрім того, саме звернення особи за лікуванням в медичну частину ОСІ не є добровільним за формою, а було вимушеним у зв`язку із її тяжким станом здоров`я, який вимагав такого звернення. Відповідно прокурор вважала, що відсутні правові підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.

4.1.Суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає закриттю із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності, з наступних підстав.

4.2.Питання звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження регулюються ч. 4 ст. 309 КК та ст. 284 КПК відповідно, тобто нормами матеріального та процесуального Закону.

4.3.Для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК, повинні бути дотримані певні умови, які викладені у нормі статті. Так, для звільнення особи від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою статті 309 КК, вона повинна добровільно звернутись до лікувального закладу і розпочати лікування від наркоманії.

4.4.В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК. Раніше не судима. Разом з тим, ОСОБА_3 знаходиться в ОСІ, притягуючись до кримінальної відповідальності за інше правопорушення.

4.5.Щодо обставин лікування встановлено наступне.

4.6.Стороною захисту надана відповідь з «Центру охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області від 11.11.2022 року № 1316/МИ-22 відповідно до якого: ОСОБА_3 отримала повний курс детоксикаційної терапії з 13.07.2022 року по 12.08.2022 року згідно Наказу від 27.03.2012 року № 200 «Про затвердження Порядку замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю». ОСОБА_3 не потребує лікування у закладах МОЗ у зв`язку з тим, що отримала повний курс детоксикаційної терапії. 07.11.2022 року оглянута психіатром проведена психокорекція та призначено лікування.

4.7.Стороною обвинувачення надана Медична довідка від 27.03.2023 року № 129/ОММЧ-21-23-вн Одеської медичної частини № 21 (ОСІ), відповідно до якої ОСОБА_3 в ОСІ була оглянута черговим медичним працівником, виявлено на обох нижніх кінцівках трофічні виразки. Зі слів хворіє на ВІЛ-інфекцію та гепатит «С», вживає наркотичні препарати (метадон). 12.07.2022 року оглянута наркологом. Скарги на болі та ломоту в тілі відсутність сну та апетиту, тремор, роздратованість. В анамнезі більше 7 років вживання наркотиків. Магістральних вен не має, пах відкритий. До свого стану критична, просить допомогти. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (метадон). Синдром залежності. Рекомендовано: знеболюючі, антиконвульсивні, седативні, снодійні препарати. ОСОБА_3 написала заяву з проханням провести їй детоксикацію. До лікаря-нарколога та лікаря-психіатра звернулась самостійно та підписала «усвідомлену згоду особи на лікування у психіатричному закладі» та «усвідомлену згоду особи на проведення психіатричного огляду». З 13.07.2022 року по 11.08.2022 року отримала курс детоксикаційної терапії. Лікування проходило в амбулаторних умовах, щодня отримувала препарати згідно листка лікарських призначень. ОСОБА_3 пройшла курс лікування, призначений лікарем-психіатром. Наразі лікарем-психіатром постійно проводяться бесіди щодо її поведінки та способу життя, необхідність лікування та профілактики, пов?язаної з основним захворюванням (ВІЛ-інфекцією). Проходження курсу детоксикаційної терапії не може вважатись проходженням лікування від наркоманії.

4.8.Допитаний в судовому засіданні у якості спеціаліста ОСОБА_7 , який є лікарем-наркологом з 2001 року показав, що з 2001 року працює в Психіатричній лікарні м. Одеси (зараз Одеський обласний центр психічного здоров`я). З 2021 року по сумісництву працює лікарем-наркологом в Одеському слідчому ізоляторі. Саме він проводив лікування ОСОБА_3 в умовах ОСІ. ОСОБА_7 показав, що 12.07.2022 року ОСОБА_3 добровільно звернулась до медичної частини ОСІ з проханням провести їй детоксикацію від методону для полегшення її стану. Вона заповнила стандартну форму заяви. Окрім того заповнила відповідні форми згоди особи на проведення психіатричного огляду та згоди на лікування у психіатричному закладі. ОСОБА_7 провів огляд пацієнтки і встановив наступні ознаки захворювання: розширені зіниці, які не реагували на світло, тремтіння кінцівок. Такі ознаки не можна симулювати. Далі були встановлені скарги на ломоту, особливо великих суглобів. Наявність рубців на руках і в паху (старих і свіжих), які свідчать про вживання внутрішньовенно наркотичних засобів. Загалом поведінка та рухи ОСОБА_3 свідчили про залежність від вживання наркотиків. Було також встановлено, що вона вживає метадон. Лікар ОСОБА_7 показав, що діагнозу наркоманія в теперішній час не існує. Замість нього є психічні та поведінкові розлади із зазначенням таких ознаків і речовини, яку вживає людина. У даному випадку у ОСОБА_3 встановлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (метадон). Лікування призначається особі в залежності від її стану, тяжкості захворювання та бажання на лікування самого пацієнта, але у будь-якому разі воно повинно бути не менше 21 дня. ОСОБА_3 було призначено лікування у вигляді детаксикаційної терапії строком на 30 днів, які вона успішно пройшла. Таке лікування може бути як амбулаторне так і стаціонарне. У даному випадку амбулаторне лікування було достатнім та доцільним, оскільки ОСОБА_3 перебуває в умовах ізоляції в слідчому ізоляторі, а тому у неї обмежене спілкування із зовнішнім світом, тому не має підстав для отримання нею заборонених наркотичних речовин, які б руйнували лікування. У випадку тяжкого перебігу хвороби, така особа переводиться до сан-частини. Після лікування протягом місяця, її було оглянуто і встановлено, що вона більше не потребує такого лікування. Огляд, згідно закону України «Про психіатричну допомогу» повинен бути проведений двома фахівцями та засвідчений керівником медичної частини. Відповідно оглянули хвору він як лікар-психіатр, ОСОБА_8 (лікар-психіатр) у присутності начальника медичної частини ОСОБА_9 .

4.9.Серед іншого ОСОБА_7 також показав, що існує багато методів лікування. Одним з них є також замісна терапія, під час якої лікарі використовують замість «вуличного метадону», медичний метадон, який має у складі менше тяжких і згубних речовин. Однак детаксикаційна терапія в умовах ОСІ разом з обмеженим доступом до інших наркотичних засобів, майже самий вдали засіб лікування. ОСОБА_7 також показав, що існують декілька етапів лікування, за добровільною згодою особою. Перший етап - це детоксикація; Другий - постановка опіатних блокад; Третій етап - прийом препаратів, які знижують залежність від хвороби; Четвертий - звернення до психологів (терміном 1-6 місяців); П`ятий - реабілітаційні центри соціалізації людини.

4.10.Під час перехресного допиту ОСОБА_7 також показав, що оскільки в медичній частині ОСІ є тільки два лікаря психіатра, відповідно і огляд проводився тільки двома лікарями ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) за участю начальника медичної частини ОСОБА_9 . Жодної комісії в умовах ОСІ не існує. ОСОБА_7 підтвердив, що під час огляду були встановлені очевидні ознаки певного важкого стану ОСОБА_3 , який пов`язаний із вживанням наркотичного засобу - метадону. Ознаки він описав раніше. Вже тривалий час в медицині не використовується термін «наркоманія». Замість нього, на підставі Міжнародного класифікатора хвороб МКХ-10 Пересмотр, існує діагноз, в залежності від стану особи і вживаної речовини, у даному випадку у ОСОБА_3 : психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (метадон); Синдром залежності. Головними документами, які використовують лікарі у таких випадках є: 1) Міжнародного класифікатора хвороб МКХ-10 Пересмотр; 2)ЗУ «Про психіатричну допомогу»; 3)Протоколи стандарти лікування, які обновлюються приблизно один раз в п`ять років. Існуюча Інструкція «Про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини», затверджена спільним Наказом МОЗ України, МВС України, Генеральної прокуратури України, Міністерства Юстиції України від 10.10.1997 року № 306/680/21/66/5 дуже застаріла і не використовується.

4.11.Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_9 , яка є завідуючою Одеської міської медичної частини № 21 Філії Центр охорони здоров`я України в Миколаївській та Одеській областях, показала, що дійсно ОСОБА_3 знаходячись в ОСІ зверталась за медичною допомогою за лікуванням у зв`язку із захворюванням, згідно діагнозу: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (метадон). Такого діагнозу як наркоманія та алкоголізм не існує з 2003 року і захворювання визначаються згідно Міжнародного класифікатора хвороб МКХ-10. ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_3 звернулась за лікуванням добровільно і до неї був застосований один з методів лікування. Загалом покази ОСОБА_9 майже повністю підтверджують покази ОСОБА_7 .

Аналіз наданих доказів.

4.12.Даючи аналіз наявній документації, показам, а також правовій позиції прокурора необхідно зазначити, що насправді жодних перешкод у вирішенні даного правового питання не існує.

4.13.Прокурор стверджує, що звернення особи не було добровільним, оскільки воно було обумовлено її хворобливим станом здоров`я, а саме (дослівно): «ломотою в тілі, болем, відсутністю сну та апетиту, тремором, роздратованістю, наявністю трофічних виразок, відсутністю магістральних вен та відкритим пахом, що обумовлено вживанням ін`єкційним способом наркотичних засобів».

4.14.Але ж це не аргумент для відмови у задоволенні клопотання. Це твердження прокурора пов`язано із мотивом людини, яка звертається за допомогою і лікуванням. Закон не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із мотивом. Для прийняття рішення необхідно лише встановити питання добровільності звернення до лікувального закладу та стадію звернення, яка визначається як початок лікування.

4.15.Всім відомо, що про мислення та наміри ми можемо дізнатись лише із дій людини. Якщо людина буде знаходитись у нерухомому стані, дуже важко визначити порядок і напрямок думок такої особи. Відповідно про думки і наміри ОСОБА_3 можливо здогадатись лише за її діями, які доступні для спостереження і оцінки. Обставини, які встановлені судом свідчать про те, що вона після її затримання і поміщення в ОСІ звернулась до медичної частини в зв`язку із поганим самопочуттям і просила їй допомогти. Після спілкування з лікарем, вона добровільно виявила бажання пройти курс лікування і їй був поставлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (метадон); Синдром залежності. Встановлено також, що діагнозу наркоманія з 2003 року не існує, відповідно вимоги ч. 4 ст. 309 КК протирічать сучасним медичним законодавчим положенням.

4.16.Необхідно також зазначити, що затриманій особі, у випадку виявлення бажання на лікування в ОСІ надаються стандартні документи для заповнення - 1.Заява; 2.Усвідомлена згода на проведення психіатричного огляду; 3.Усвідомлена згода особи на лікування у психіатричному закладі.

4.17.Такі документи не залежать від волі арештованого, вони встановлені відповідними нормативними актами і надаються як обов`язкова форма для проведення лікування.

4.18.Посилання прокурора на те, що заява написана під диктування та, що вона не містить «фрази щодо лікування», при існуючих встановлених формах лікування в ОСІ на думку суду не витримує жодної критики. Не можна ставити у вину людині форми звернення за лікуванням, які від людини не залежать. ОСОБА_3 не впливала на зміст заяви, а писала те, що вимагав лікар в умовах ОСІ. Про що сам лікар і зазначив під час допиту. Відповідно ОСОБА_3 зробила все, що від неї залежить для того, щоб отримати полегшення свого стану і пройти курс лікування. А проведення детоксикації і є однією з форм лікування. Детоксикація від метадону як відомо - це процес нейтралізації та виведення з організму токсичних речовин, які потрапили в нього. Це шлях очищення організму від токсичних речовин і їх шкідливих впливів на мозок і тіло. Навіть не медичному працівнику зрозуміло, що це і є насправді лікуванням від існуючої хвороби, лише з науково-теоретичною назвою.

4.19.Повертаючись до питання мотиву, необхідно зазначити, що ОСОБА_3 звернулась за лікуванням бо була хвора і справді відчувала себе погано. Однак люди завжди звертаються за лікуванням коли хворіють. Навряд чи існують люди, які не хворіють і звертаються за лікуванням. За такою логікою прокурора, за лікуванням повинні звертатись люди хворі, але які не відчувають жодних хворобливих симптомів і звертаються для такої процедури лише тому, що їх чесноти вимагають такого прагнення. Це тільки сумлінний поклик душі та моральне прагнення. Але ж це те саме, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим стверджувати, що обвинувачений заявляючи про таке примирення (після усунення заподіяної шкоди) має намір ухилитись від кримінальної відповідальності, оскільки наприклад не діє щиро. Наслідками у такому випадку може дуже швидко стати не можливість звільнення від кримінальної відповідальності будь-якої особи яка примирилась з потерпілим, оскільки прокурор не вбачає щирості.

4.20.Такий порядок речей більше нагадує рішення суддів у часи Стародавнього Риму в частині морального виховання жінок. Довідка з історії. Закон Юлія (лат. Lex IuIia) (90 роки до н.е.) визначив покарання за прелюбодіяння. Але як цей закон, так і створені за ним закони проти прелюбодіяння не тільки не свідчили про чистоту звичаїв, вдач або характерів але, навпаки, служили ознакою їх зіпсованості. Покарання, встановлені законом Юлія, були не суворі. Однак Імператори вимагали, щоб суд посилював покарання, встановлені створеним законом. Насправді такі суди дбали не про те, чи справедливо були покарані жінки, а про те, чи був порушений закон для того, щоб покарати їх1.

4.21.Дійсно, прокурор повинен пересвідчитись в добровільності звернення особи за лікуванням і перевірити, як зазначено вище стадію лікування. Такі самі питання повинен з`ясувати і суд. Однак заперечення прокурора щодо такої добровільності не мають ґрунту, оскільки побудовані лише на метафізиці. У такій парадигмі ми наче шукаємо підстави для відмови у задоволені клопотання, з метою покарати обвинувачену за злочин, не турбуючись про те чи справді людина мала бажання та щирі наміри на звернення за лікуванням. Щонайменше сторона обвинувачення у самої обвинуваченої навіть не з`ясовувала такі прості питання. Боротьба була охоплена лише навколо документів, висловлювань лікарів та нормативних документів.

4.22.Суду не надані докази будь-якого впливу на обвинувачену, які б перешкодили їй добровільно висловити своє бажання про лікування. Не має доказу примусу або погроз чи існування таких обставин, які б насправді впливали на волю обвинуваченої і примусили її зробити такий крок не добровільно. Мотив у вигляді хворобливого стану особи - це розумне, а головне добровільне бажання позбутись власного хворобливого стану. І іншого під час судового розгляду не встановлено. Мотив також може бути і у вигляді ухилення від кримінальної відповідальності. Що насправді є об`єктивним бажанням людини, яке притаманне кожній свідомості будь-якої особи, яка притягається до відповідальності. І знову, якщо уважно вивчити норму ч. 4 ст. 309 КК, вона не пов`язує таке звільнення із категоричним імперативом відомого філософа. Вочевидь законодавець, у більш широкому розумінні, переслідував мету у вигляді встановлення бажання особи пройти курс лікування від «наркоманії». При цьому визначив лише дві категорії «добровільність» та «початок такого лікування». Все інше (наприклад проходження курсу лікування) це є очевидним явищем, у розумінні розумних людей, яке не підлягає встановленню. Не тільки в силу закону але й в силу здорового глузду. Можливо насправді у даному випадку мова іде лише про певний погляд сторони обвинувачення на зазначену індивідуальну справу і особисто обвинувачену. Однак суд не вправі встановлювати будь-які інші обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності ніж ті, що вимагає закон.

4.23.Як зазначено вище, у суду при наявних досліджених доказах не має підстав ставити під сумнів добровільність намірів та головне добровільність здійснених дій обвинуваченої ОСОБА_3 направлених на звернення за лікуванням до лікувального закладу і початку проведення такого лікування.

4.24.Не погоджується суд і з позицію прокурора в частині порушення лікарями медичної частини ОСІ п. 5 Розділу 2 Стандарту надання медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів», який затверджено Наказом МОЗ від 09.1.2020 року № 2555, в частині необхідності (як дію у минулому) перенаправлення ОСОБА_3 до ЗОЗ, що надають спеціалізовану допомогу щодо діагностики та лікування психічних та поведінкових розладів, пов`язаних з вживанням опіоїдів.

4.25.Судом встановлено і лікарем ОСОБА_7 , який проводив лікування, підтверджено, що стан ОСОБА_3 не потребував перенаправлення в спеціалізовані заклади охорони здоров`я поза межами ОСІ. Вони самостійно могли надати їй відповідне лікування, що і було зроблено.

4.26.Довід прокурора про те, що детоксикація має невисоку ефективність у досягненні довгострокової абстиненції, тому лікування СВО повинно доповнюватись іншими довготривалими методами лікування та підтримки, взагалі ніхто не оспорює, навіть закон. Однак закон також і не вимагає проходження повного курсу лікування або (на що прямо каже прокурор) видужання обвинуваченої. Закон лише вимагає звернення до лікувального закладу і початок здійснення лікування. Навіть порушення стандартів лікування (що насправді не встановлено) не є підставою для відмови в задоволенні клопотання захисника, оскільки закон вимагає зовсім інші речі.

4.27.Загалом за цими доводами, прокурор ставить під сумнів кваліфікацію лікарів, їх методи лікування, порядок надання медичної допомоги. Однак виникає питання навіщо? Навіщо втручатись у правовідносини, які по-перше не стосуються питання, що вирішується, оскільки закон ставить перед юристами обмежено коло питань, які підлягають з`ясуванню та вирішенню, а по-друге не є сильною стороною кожного юриста, оскільки стосуються медичної сфери. Суд не вважає, що прокурор настільки пізнав методи та засоби лікування синдрому залежності від опіоїдів і краще розуміється на такому лікуванні ніж професійні лікарі, що здатний у двох-трьох доводах (реченнях) поставити під сумнів не тільки методи лікування але й кваліфікацію і професійний стаж лікарів медичної частини ОСІ.

4.28.Однак і це питання другорядне. За допомогою таких софізмів та казуїстики ми змінюємо предмет судового розгляду. Ми змінюємо питання, які повинен вирішити суд, з юридичної площини на аналіз медичних категорій і понять. Головним як зазначено вище є і залишається питання добровільності та початку лікування, що безпосередньо з`ясовано судом під час судового розгляду.

4.29.І ще щодо справедливості. Обвинувачення стосується особи, жінки, яка незаконно придбала, шляхом знахідки наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, для особистого вживання, без мети збуту. Обвинувачена знаходиться у віці 40 років і страждає рядом важких, хронічних захворювань (перелік захворювань зазначений вище). Своєї сім`ї не має. Народилась та виросла в м. Одесі. Має місце реєстрації і проживання. Законом дане правопорушення відноситься до категорії кримінального проступку. Тобто законодавець визначив мінімальну суспільну небезпеку даного правопорушення. Провадження знаходиться на розгляді вже майже 3,5 роки. Тільки розгляд клопотання захисника про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК вже займає майже рік (клопотання подано 08.02.2023 року). Очевидно, що такий тривалий розгляд клопотання відбувається не з вини сторони захисту, оскільки адвокат заінтересований у найшвидшому розгляді такого питання. Виникає розумне питання, чи справді держава повинна витрачати такі значні ресурси задля покарання хворої на «наркоманію» особу, протягом такого тривалого строку? Та чи необхідна така ґрунтовна боротьба проти хворої людини, всієї держави? Чи все ж таки існує милосердя в правосудді?

4.30.У теорії права ми можемо побачити доктринальні викладки як має здійснюватися право? У питанні про здійснення права йдеться не про щось матеріальне, а про чисто формальне. Який би не був різний матеріальний зміст окремих прав, здійснення їх може і повинно бути всюди однаково - у цьому відношенні є абсолютний ідеал, якого має прагнути кожне право. Цей ідеал повинен зводитись до двох вимог: здійснення права має бути, з одного боку, неминучим і тим самим - рівномірним та безперечним, з іншого - легким і швидким.

4.31.Нажаль дане провадження не відповідає такому ідеалу, оскільки як видається сили та засоби держави витрачаються на незначне правопорушення - недоцільно.

4.32.Враховуючи викладені встановлені обставини, суд вважає, що є всі підстави для твердження, що обвинувачена ОСОБА_3 справді добровільно звернулась до лікувального закладу ОСІ, яке мало право на проведення відповідного лікування та остання розпочала і провела відповідний курс лікування з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (метадон). Вказаний діагноз раніше за часом мав назву: наркоманія. Відповідно суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність відповідних умов для такого звільнення, а сама обвинувачена виконала всі умови Закону для постановлення відповідної ухвали.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при постановлені ухвали, та положення закону, яким керувався суд.

5.1. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК України, належить покласти на обвинувачену.

5.2.Речові докази - кристалічну речовину білого кольору масою 0,245 гр., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (0,152 грм.), відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК - знищіти.

5.3.Постановляючи ухвалу, суд керується ч. 4 ст. 309 КК, ст. ст. 284, 350, 372 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1.Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

1.2.Закрити кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у скоєні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, на підставі ч. 4 ст. 309 КК, у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу та початком лікування від наркоманії (діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів (метадон)), звільнив її від кримінальної відповідальності.

1.3.Речові докази по провадженню: кристалічну речовину білого кольору масою 0,245 гр., яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (0,152 грм.) - знищити.

1.4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) гривня 40 копійок.

2.Набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

2.1.Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

2.2.Ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, може бути оскаржена, через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1]Шарль-Луї де Монтеск?є, Трактат «Про дух законів» 1748 р. Книга сьома. Глава XIIІ Про закони, встановлені імператорами проти розпусти жінок.

1 Шарль-Луї де Монтеск?є, Трактат «Про дух законів» 1748 р. Книга сьома. Глава XIIІ Про закони, встановлені імператорами проти розпусти жінок.