Житомирський апеляційний суд
Справа №279/7793/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, а саме до 26.01.2024 (включно), в межах строків досудового розслідування.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2023 року, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків. Зазначає, що під час розгляду клопотання та постановлення ухвали, слідчим суддею не в повній мірі досліджено всі обставини, як наслідок невірно застосовано норми процесуального права. Посилається на те, що при вирішенні питання застосування запобіжного заходу прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу не наведено фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, не надано жодних належних та допустимих доказів, які б доводили те, що заявлені ризики об`єктивно існують. З додатків, які додано до клопотання, жодних доказів заявлених ризиків додано не було. Також прокурором не надано доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Крім того, слідчий суддя розглядаючи вказане клопотання не дослідив відсутності обставин, які передбачено п.3 ч.1 ст.184 КПК України, відсутність доказів того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе в повні мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Разом з тим, вирішуючи клопотання по суті, слідчий суддя помилково застосував вимоги ч.4 ст.183 КПК України та не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.307 КК України, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та не є особливо тяжким. При цьому, дії ОСОБА_8 не супроводжувалися насильством (його погрозою), загибель людей не спричинили, раніше у цьому провадженні йому запобіжний захід не обирався та він не підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ст.255-255-3 КК України. Звертає увагу на те, що слідчий суддя взагалі не взяв до уваги доводив сторони захисту та жодним чином не надав їм оцінки, під час ухвалення постановлення оскаржуваної ухвали. Так, на підтвердження наявності сталих соціальних зв`язків, в судовому засіданні було надано копії свідоцтва про одруження підозрюваного, свідоцтва про народження дитини (сина віком 10 років), пенсійного посвідчення та посвідчення інваліда 1 групи його матері. Вважає, що наявність дружини, малолітньої дитини та матері. яка має інвалідність, свідчить про те, що ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, а тому є всі підстави для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, який в повній мірі здатен забезпечити належне виконання ним покладених обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, прокурора який не заперечив щодо визначення розміру застави, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінальної провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинена підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності в обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу наявні достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені як в клопотанні слідчого, так і в запереченнях на дане клопотання захисника та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, доводи ретельно перевірялись судом при його розгляді. При цьому, був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обґрунтувавши їх в оскаржуваному рішенні.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, на думку колегії суддів, свідчать на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування не абстрактних, а конкретних ризиків можливості вчинення ним кримінальних правопорушень, та переховування від суду, а відповідно неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши усі обставини вказаного кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів визнає безпідставними посилання апелянта, що є підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Не можуть бути враховані як однозначна підстава для застосування більш м`якого запобіжного заходу і доводи апеляційної скарги захисника про наявність сталих соціальних зв`язків, дані про яких також були враховані слідчим суддею та не впливають в даному випадку на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Разом з тим, колегія суддів визнає безпідставним не визначення слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, посилаючись на положення ч.4 ст.183 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Проте, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави, не врахувавши всі норми кримінального процесуального законодавства.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_8 , розмір, а також ризики, передбачені ст.177 КПК України, апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, визначає заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, на думку колегії суддів, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

За таких обставин доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що судом не визначено розмір застави його підзахисному знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких підстав, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою застосовати до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, а саме до 26.01.2024 (включно), з визначенням застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 гривень.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 листопада 2023 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, а саме до 26.01.2024 (включно), - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосовати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном на 60 днів, а саме до 26.01.2024 (включно), з визначенням застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 гривень (сто шістдесят одна тисяча сорок гривень) у кримінальному провадженні №0000882 від 26.11.2023, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою у строк дії ухвали на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 42261525, Банк отримувача: ДКСУ у м.Києві, Рахунок отримувача: UA0085932, Код банку отримувача (МФО): 820172).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді