пр. 1-в/201/322/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про звільнення від відбуття покарання ОСОБА_4 у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 подане вищевказане клопотання, в обґрунтування якого адвокат зазначає наступне.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 27 ч. 3, ст. 186 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку після набрання ним законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.02.2017 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к в частині призначеного ОСОБА_4 покарання залишено без змін.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к набрав чинності 01.02.2017 року.

Станом на 12.05.2023 вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к не було виконано.

ОСОБА_4 не ухилявся від виконання вказаного вироку, що підтверджується тим, що весь час проживав за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , не змінював номер телефону, перебував на військовій службі у період з 03.03.2022 року по 22.02.2023 року, не притягувався до кримінальної відповідальності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 ОСОБА_4 звільнено у відставку за п.2 підпункту «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) ч.4 ст.26 Закону України №Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до свідоцтва про хворобу №416 від 20.01.2023 встановлено, що ОСОБА_4 не придатний до військової служби.

Відповідно до довідки серії ААВ № 797138 від 02.05.2023 ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності.

ОСОБА_4 має позитивну службову характеристику.

ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , має на утриманні малолітню дитину.

Зупинення та/або переривання перебігу давності строку виконання зазначеного вироку відсутні.

З 01.02.2017, тобто з дня набрання законної сили вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к по день подання клопотання минуло 6 років та 4 місяці, проте зазначений вирок не виконано у відношенні ОСОБА_4 , що свідчить що на даний час закінчились строки давності виконання зазначеного обвинувальною вироку, отже, наявна підстава, передбачена ч. 1 ст. 80 КК України для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Тому адвокат ОСОБА_5 просила звільнити від відбуття покарання ОСОБА_4 у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Засуджений із своїм захисником клопотання підтримали.

Прокурор зазначив про відсутність перешкод для задоволення клопотання.

Суд, дослідивши подання та додані до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 80 КК України встановлено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

За ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Частина 2 статті 186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 27 ч. 3, ст. 186 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку після набрання ним законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.02.2017 року у справі №201/10898/15-к вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к в частині призначеного ОСОБА_4 покарання залишено без змін.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к набрав чинності 01.02.2017 року.

Згідно розносної книги кур`єра, копію вироку від 23.06.2016 року, ухвалу апеляційного суду від 01.02.2017 року та розпорядження про виконання вироку надіслано для виконання до Соборного ВП ГУНП ДРУП в Дніпропетровській області і отримано 14.04.2017 о/у ОСОБА_7 .

Своєю відповіддю від 07.08.2023 ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомило, що відповідно до Акту ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 20.02.2023 №43.5/182вн. надати підтверджуючу інформацію, щодо отримання відділенням поліції 28.02.2017 року розпорядження про виконання вироку від 23.06.2016 у справі № 201/10898/15-к відносно ОСОБА_4 , не виявилось можливим, у зв`язку із знищенням, в результаті вичерпаного строку зберігання. На підтвердження надано копію акту знищення від 20.01.2023.

Отже на даний час вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к не виконано.

Разом з цим судом не встановлено той факт, що ОСОБА_4 ухилявся від виконання вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к. Втім судом встановлено, що він перебував на військовій службі у період з 03.03.2022 року по 22.02.2023 року, до кримінальної відповідальності не притягався, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 ОСОБА_4 звільнено у відставку за п.2 підпункту «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до свідоцтва про хворобу №416 від 20.01.2023 ОСОБА_4 не придатний до військової служби. Відповідно до довідки серії ААВ № 797138 від 02.05.2023 ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності. Він має позитивну службову характеристику, перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , має на утриманні малолітню дитину, нагороджений медаллю МОУ України.

Відповідно до листа ГУНП в Дніпропетровській області від 15.11.2023 згідно обліків інформаційної підсистеми «Розшук» інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України, за період з 23.06.2016 по 13.11.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у державному розшуку не перебував.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особу буде визнано винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки у суду наявні дані про відсутність факту ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності та перебування у розшуку до закінчення строку давності виконання обвинувального вироку, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к, факт ухилення від відбування покарання не встановлено вироком суду, клопотання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України.

Подальше виконання вироку недоцільне, оскільки після спливу вказаного строку його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 80 КК України, ч.1 ст. 284 КПК України, ч. 1 ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звільнити від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року у справі №201/10898/15-к.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1