У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/12227/23

№ 1-кс/183/189/24

24 січня 2024 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання підозрюваного під вартою у кримінальному провадженні № 0001428 від 01.11.2023 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кіровське АР Крим, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , на посаді солдата резерву, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання підозрюваного під вартою у кримінальному провадженні № 0001428 від 01.11.2023 стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31.10.2023 приблизно о 21 годині 55 хвилин у ОСОБА_5 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин та особистої неприязні до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті останнього.

В цей час ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті особистої неприязні до ОСОБА_9 , знаходячись у наметі в наметовому містечку на території бази відпочинку ДФСК по АДРЕСА_3 , почав словесний конфлікт із солдатом ОСОБА_9 .

Потім ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , підійшов до останнього, за допомогою ножа, який знаходився у нього в правій руці, наніс не менше одного удару у життєво-важливий орган - шию.

Вважаючи, що він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та настання смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_5 злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 було надано своєчасну невідкладну медичну допомогу.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани бокової поверхні шиї з повним порушенням цілісності грудинно-ключичної-сосувидного м`язу, численні рвано-забиті рани та садна волосистої частини голови.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство.

01.11.2023 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 31.10.2023; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 ; показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 ; висновком експерта 602/Е.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2023 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 грудня 2023 року.

25.12.2023 керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування продовжений до трьох місяців, тобто до 01.02.2024.

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.12.2023 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.02.2024.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані судом при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які під час досудового розслідування не зменшилися.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні замаху на особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. У зв`язку з цим, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Окрім цього, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив замах на особливо тяжкий злочин на території Новомосковського району Дніпропетровської області, хоча сам зареєстрований та фактично проживає на території інших населених пунктів. Тому маючи можливість вільного пересування, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що на даний час в ході досудового розслідування допитано в якості свідків військовослужбовців, які проходять службу разом із підозрюваним ОСОБА_5 , та у випадку обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе вільно незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показів, чи відмови від показів.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, які враховані судом при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які під час досудового розслідування не зменшилися.

На підставі викладеного, слідчий вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання слідчого і продовження строку тримання його під вартою.

Захисники ОСОБА_4 з огляду на позицію свого підзахисного не заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи клопотання слідчого, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

За нормою ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З досліджених слідчим суддею доказів убачається, що стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином.

Слідчий суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

У справі «Геращенко проти України» (рішення від 07.11.2013, пар.99) Європейський суд зазначив, що тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) законності її продовжуваного тримання під вартою.

Згідно з п. 36 Рішення ЄСПЛ по справі «Москоленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд вважає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Положеннями ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, таку правову позицію Європейський суд з прав людини виклав в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії» та п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1 і 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_5 , а також те, що він зареєстрований на території іншої області за адресою: АДРЕСА_1 ; та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час в ході досудового розслідування допитано в якості свідків військовослужбовців, які проходять службу разом із ОСОБА_5 , та у випадку обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе вільно незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показів, чи відмови від показів.

На думку слідчого судді прокурор надав переконливі аргументи в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя враховує наявність у підозрюваного ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, оскільки останній одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, а також відсутність у нього судимостей. Водночас, слідчий суддя враховує також і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки посягають життя та здоров`я особи, а відтак цей злочин є одним з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що враховуючи конкретні обставини справи, встановлені під час судового розгляду клопотання слідчого, суспільний інтерес, особу підозрюваного, з огляду на існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, визначених КПК України.

Отже, ані підозрюваним ОСОБА_5 , ані його захисником ОСОБА_4 будь-яких об`єктивних даних, які би безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Відтак, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 180, 183, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання підозрюваного під вартою у кримінальному провадженні № 0001428 від 01.11.2023 стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити частково.

Продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 23 березня 2024 року.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Повний текст ухвали складено і оголошено 25 січня 2024 року о 08 годині 20 хвилин.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1