У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2023 року м. Ужгород
Обґрунтовуючи клопотання зазначає, що суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2023 року, якою було арештовано транспортний засіб «Шевроле Нубіра» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу в рамках кримінального провадження НОМЕР_2 . Підставою для арешту майна була необхідність у проведенні відповідних експертиз, які за твердженням заявника вже були проведені, а тому фактична підстава перебування транспортного засобу на штрафному майданчику на даний час відсутня.
Адвокат ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, останнє підтримують у повному обсязі.
Прокурор у судове засідання також не з`явився, однак від прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 через канцелярію суду надійшла заява, в якій просить відмовити у скасуванні арешту в частині заборони відчуження майна, розгляд даного клопотання провести без його участі. До заяви також долучено висновок експерта про проведення судової експертизи технічного стану транспортного засбу.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Згідно постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
У відповідності до ч. 1ст. 9 КПК України слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.
Слідчим суддею встановлено, що власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 .
Доказів про вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у межах даного кримінального провадження, слідчому судді під час розгляду даного клопотання не надано.
При розгляді клопотання про накладення арешту на автомобіль, як на підставу накладення арешту на такий слідчий суддя послався на ту обставину, що автомобіль є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і він дасть можливість проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз.
При цьому, як стверджує заявник, з автомобілем були проведені всі необхідні слідчі дії та експертизи.
Так, до матеріалів клопотання було надано висновок експерта № СЕ-19/107-23/7088-ІТ від 11.09.2023 року про проведення судової експертизи технічного стану автомобіля.
Щодо повного скасування арешту майна, слідчий суддя вважає, що таке є передчасним, з огляду на те, що даний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а також те, що кінцеве рішення у кримінальному провадженні не прийнято, а відтак в органу досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні додаткових слідчих і процесуальних дій.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 167, 174, 309 КПК України, -
Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 06.11.2023 року о 16 год. 55 хв..

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1