1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8992/23 1-кп/335/822/2023
26 вересня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, такого, що має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, навідника кулеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого: 23.06.2020 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік (на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік); 03.03.2021 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць (звільнений від відбування покарання на підставі Указу Президента України № 106/2022 від 04.03.2022 «Про помилування засуджених»),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на наступні шістдесят днів без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що ризики, які були підставою для обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати і не зменшились, тому сторона обвинувачення вважає за необхідне клопотати про його продовження.
Підозрюваний ОСОБА_7 зазначив, що при вирішенні питання про запобіжний захід покладається на розсуд суду.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , зазначив, що, на його думку, з огляду на особу обвинуваченого та його ставлення до свого діяння, бажання продовжувати військову службу, є підстави для скасування раніше обраного запобіжного заходу.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Раніше, ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2023 щодо ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах даного кримінального провадження, підставою чого було, в тому числі, наявність обґрунтованої підозри.
На розгляд суду передано кримінальне провадження, де ОСОБА_7 є обвинуваченим, тому суд приходить до висновку, що обґрунтована підозра у причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення продовжує існувати, що підтверджуються результатами слідчих дій, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, до видалення до нарадчої кімнати для ухвалення вироку суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Щодо наявності ризиків.
Клопотання про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики можуть бути підставою для застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , є особливо тяжким злочином. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
З урахуванням особи обвинуваченого, зокрема того, що він є військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, направленого проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, обґрунтованими є й доводи сторони обвинувачення про те, що у разі незастосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу, останній може переховуватись від суду та впливати на свідків.
Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто лише тримання під вартою.
Красномовним для суду також є і той факт, що обвинувачений фактично не заперечував проти того, щоб залишитись під вартою.
Водночас суд бере до уваги, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2023 до ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у виді триманні під вартою з правом звільнення під заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів. Відтак, продовження строку дії такого запобіжного заходу без визначення застави було би погіршенням становища обвинуваченого, підстав для чого судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-18, 182, 183, 314-316, 372, 376 КПК України, суд
Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 26.09.2023 і по 24.11.2023 включно.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи або служби;
- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
- прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою;
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 10 год. 40 хв. 27.09.2023.

Суддя ОСОБА_1