УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001212 від 15.09.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурлин Бурлинського району Уральської області Казахської РСР, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді брата медичного з масажу у санаторії «Одеса» СБ України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001212 від «15» вересня 2023 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24 серпня 1991 року схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами рф та Україна із 20.02.2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

російська федерація 24.02.2022 року вчинила відкритий воєнний напад на Україну.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленим досудовим розслідуванням час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи злочинний умисел, спрямований на заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, будучи обізнаним щодо розпочатого 24.02.2022 відкритого воєнного нападу Російської Федерації на Україну, усвідомлюючи злочинність своїх дій, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, використовуючи електронне обладнання - мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9», в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картами мобільних операторів «Київстар» з номером телефону НОМЕР_3 та «lifecell» з номером телефону НОМЕР_4 , авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі «Однокласники», як користувач « ОСОБА_7 », за веб-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 усвідомлюючи, що соціальна мережа «Однокласники» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 використовується для приватного та публічного спілкування з іншими користувачами цієї соціальної мережі, незважаючи на обмежувальні заходи, щодо соціальної мережі «Однокласники» на території України, використовуючи VPN-сервіси, які дозволяють відвідувати веб-сайти, доступ до яких заблоковано, маючи інтернет-друзів, що свідчить про можливість ознайомлення із даними відомостями іншими особами, діючи умисно, розмістив в соціальній мережі «Однокласники», з власної сторінки, обравши форму реакції на контент у соціальних мережах шляхом проставлення «лайків» («считает классным»), поширив матеріали та публікації, які містять виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерацій проти України, розпочату у 2014 році за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений час, але не раніше 19.11.2022 року, поширив публікацію, у тексті якої міститься звеличення « ОСОБА_8 , позывной « ОСОБА_9 » (остання в публікації називається «ІНФОРМАЦІЯ_4 »), яка, згідно з контекстом публікації, була командиром збройного формування «ДНР» та брала участь у здійсненні збройної агресії російської федерації проти України («ІНФОРМАЦІЯ_5.»), що є складовим елементом комунікативного акту глорифікації. У такий спосіб, у тексті публікації міститься глорифікація особи, яка, згідно контексту, брала участь у здійсненні збройної агресії російської федерації проти України.

В такий спосіб, ОСОБА_4 , поширив публікацію, зміст якої містить глорифікацію ОСОБА_8 , тобто особи, яка здійснювала збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Крім того, ОСОБА_4 у вищевказаний спосіб, у невстановлений час, однак не раніше 04.07.2022 року, поширив публікацію, в якій мовець вербальним способом демонструє власну оцінку процесу здійснення рф тимчасової окупації частин територій України, оскільки вважає її «освобождением», в якому міститься заперечення тимчасової окупації частин території України.

Тобто, ОСОБА_4 , поширив публікацію, яка містить заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 в невстановлену досудовим розслідуванням дату, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи злочинний умисел, спрямований на заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, усвідомлюючи злочинність своїх дій, бажаючи настання шкідливих наслідків маючи злочинний умисел, спрямований на поширення матеріалів, у яких міститься інформація щодо приниження національної честі та гідності громадян, усвідомлюючи злочинність своїх дій, а також те, що зі змістом матеріалів, які він розповсюджує у загальнодоступних соціальних Інтернет-мережах «Однокласники», може ознайомитися необмежена кількість осіб, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді приниження національної честі та гідності громадян, використовуючи електронне обладнання - мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9», в корпусі чорного кольору,

IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картами мобільних операторів «Київстар» з номером телефону НОМЕР_3 та «lifecell» з номером телефону НОМЕР_4 , авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі «Однокласники», як користувач « ОСОБА_7 », за веб-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 усвідомлюючи, що соціальна мережа «Однокласники» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 використовується для приватного та публічного спілкування з іншими користувачами цієї соціальної мережі, незважаючи на обмежувальні заходи, щодо соціальної мережі «Однокласники» на території України, використовуючи VPN-сервіси, які дозволяють відвідувати веб-сайти, доступ до яких заблоковано, маючи інтернет-друзів, що свідчить про можливість ознайомлення із даними відомостями іншими особами, діючи умисно, розмістив в соціальній мережі «Однокласники», з власної сторінки, обравши форму реакції на контент у соціальних мережах шляхом проставлення «лайків» («считает классным»), розуміючи що таким чином поширює матеріали та їх зміст, поширив наступні публікації.

Так, ОСОБА_4 , не раніше 29.01.2022 року, більш точний час в ході досудового не встановлено, у вищевказаний спосіб поширив на своїй сторінці «Однокласники» публікацію, у вигляді зображення з текстом, який містить заперечення існування та самобутності української нації шляхом висування думки про те, що українці походять від росіян («Современное украинство - это когда ссученная паскуда с русским именем и фамилией, на русском языке рассказывает, как ненавидит все русское»). Дана публікація містить лексеми з образливим та принизливим значенням на позначення представників української нації («сученная паскуда»).

У подальшому, продовжуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не раніше 07.02.2022 року, у вищевказаний спосіб поширив публікацію, яка містить наведення цитат, що, за словами автора, є цитатами з державних гімнів України, рф та Сполучених Штатів Америки. Так, автор наводить наступні цитати: «Еще не умерла Украина… +…Зовут нас из могил…+…Душу, тело мы положим+…Вспомним же славную смерть…+Зачем отдал Украину…+Ляжем головами…», що імітують гімн та частково не відповідають редакції Державного Гімну України, затвердженого Законом України «Про Державний Гімн» від 06.03.2003 р. та спотворюють його офіційну версію та його патетику. До того ж, такі цитати наводяться автором для порівняння з цитатами з державного гімну рф, а саме: «…любимая наша страна…+Отечество наше свободное…Мы гордимся тобой…Хранимая Богом родная земля…+..Грядущие нам открывают года…+верность Отчизне». Та додатково коментуються автором такими висловлюваннями: «КАКОЙ ГИМН - ТАКАЯ И СТРАНА», «ПОКАЗАТЕЛЬНО», що підкреслює думку автора про неповноцінність української нації порівняно з російською, що містить ознаки приниження національної честі та гідності осіб, що проживають на території України.

За викладених обставин, 20.10.202331.08.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст. 436-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: поширення матеріалів, у яких містяться виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерацій проти України, розпочату у 2014 році;

- ч. 1 ст. 161 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисні дії, спрямовані на приниження національної честі та гідності громадян.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів та під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому застосувати більш м`який запобіжний захід неможливо.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що в рамках даного кримінального провадження наявні свідки, яких ще не було допитано, а тому підозрюваний може на них впливати з метою надання ними неправдивих свідчень.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання з огляду на те, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою, так як останній ніколи протиправною діяльністю не займався, а ризики не доведені стороною обвинувачення. Його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, також неодноразово нагороджувався грамотами за сумлінне виконання службових обов`язків. Враховуючи те, що підозрюваному потрібні кошти, аби утримувати свою дружину, яка є інвалідом, просив у разі задоволення клопотання застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 20.10.202331.08.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст. 436-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: поширення матеріалів, у яких містяться виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерацій проти України, розпочату у 2014 році;

- ч. 1 ст. 161 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисні дії, спрямовані на приниження національної честі та гідності громадян.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2 КК України підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а саме: протоколом огляду сайту від 25.09.2023 року; протоколом обшуку від 17.10.2023 року; протоколом огляду предмету від 19.10.2023 року, а саме: мобільного телефону ОСОБА_4 , речовими доказами по кримінальному провадженню та іншими матеріалами в своїй сукупності.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, так як останньому інкримінується вчинення злочинів із використанням засобу мобільного зв`язку, а органом досудового розслідування достовірно ще не встановлено усі обставини імовірного вчинення злочинів, для вчинення яких підозрюваний міг використовувати також інші електронні пристрої, які за таких обставин підозрюваний може приховувати, а тому ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі існує в рамках кримінального провадження.

Враховуючи також те, що підозрюваному ОСОБА_4 відомі анкетні дані осіб, які були присутні під час проведення обшуку за місцем його роботи, яких, як зазначає прокурор в подальшому буде допитано в якості свідків, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому ризик незаконного впливу на свідків є об`єктивним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про формальність посилання сторони обвинувачення на нього та про його відсутність, оскільки стороною обвинувачення не було надано даних про те, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 436-2 КК України в умовах дії воєнного стану на території держави, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку, що доцільним буде застосування відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0001212 від 15.09.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20.12.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 20.12.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками в рамках кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1