Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1429/23
Провадження № 1-в/553/281/2023
У Х В А Л А

Іменем України

03.10.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

представників ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» - ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції подання начальника ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)" про застосування умовно-дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня - спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 31.03.2017 року Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки (виконувати самостійно);

- по даній справі засудженого 21.07.2017 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 121, ч.4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Вирок від 31.03.2017року виконувати самостійно. Вирок вступив в законну силу 06.09.2018 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 06.09.2018 року вирок від 21.07.2017 року змінено, виключено ч.4 ст. 70 КК України, засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Вирок від 31.03.2017 року виконувати самостійно. В іншій частині залишено вирок без змін.

Ухвалою від 16.07.2019 року Ленінського районного суду м. Полтави зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.02.2018 року по 06.09.2018 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року адміністрація ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» звернулась до суду з спільним поданням про застосування умовно-дострокового звільнення, відповідно до ст. 81 КК України, відносно засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений в даній установі відбув 2/3 частини строку призначеного покарання та за час відбування покарання останній зарекомендував себе з позитивного боку. Засуджений ОСОБА_4 за час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 28.09.2018 року міру покарання відбуває у ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» характеризується добре, мав 13 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, має 11 заохочень.

Прокурор при вирішенні даного подання заперечував проти його задоволення та вказував про його передчасність, оскільки засуджений за весь період відбуття покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, за який відбуває призначену судом міру покарання, своєї вини у вчиненні якого останній фактично не визнає, а також неоднозначним ставленням останнього до праці, оскільки засуджений виявляв бажання працювати виключно в разі настання пільги, що не може переконливо вказувати, що засуджений ОСОБА_4 на даний час довів своє виправлення. Відповідно прокурор вважав, що до ОСОБА_4 не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, в зв`язку з чим в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

В судовому засіданні представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» подання підтримав в повному обсязі, наполягали на його задоволенні.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягала на задоволенні даного клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 за вчинення умисного тяжкого злочину відбув 2/3 строку призначеного покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці, оскільки має 11 заохочень, засуджений фактично довів своє виправлення; до робіт з благоустрою засуджений залучається за власним бажанням та понаднормово, з персоналом установи ввічливий.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні прохав надати йому шанс для доведення свого виправлення, задовольнивши подання та застосовувавши відносно нього умовно-дострокове звільнення.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.

Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.

Таким чином, дане спільне подання підлягає розгляду Ленінським районним судом м. Полтави.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 20.02.2018 року.

Засуджений ОСОБА_4 за час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 28.09.2018 року міру покарання відбуває у ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» характеризується наступним чином. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання тринадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі два рази поміщався до ДІЗО. Під впливом проведених виховних заходів змінив свою поведінку на кращу. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався десять разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

За станом здоров`я працездатний. Працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу. До праці ставиться сумлінно.

Адміністрацією установи заохочувався одинадцять (11) разів за виконання покладених обов`язків за додержання правил поведінки, встановлених кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Адміністрацією установи засуджений ОСОБА_4 характеризується наступним чином.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Утримує в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати їх тільки за призначенням.

Засуджений виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи з самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання.

До виконання робіт з благоустрою установи ставиться сумлінно.

Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», отримує спеціальність «токар» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Відвідує лекції правового характеру, інформаційні години, пройшов курси підготовки до звільнення. Робить для себе вірні висновки.

Відповідно до ст.ст. 110,113 КВК України, підтримує соціально корисні зв`язки з матір`ю та братом шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі. Стосунки доброзичливі.

Згідно рішення комісії виправної колонії від 16.02.2021 року в зміні умов тримання засудженого ОСОБА_4 відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії виправної колонії від 16.02.2021 року змінено умови тримання, як особі, яка стає на шлях виправлення. Постановою начальника колонії від 17.02.2021 року ОСОБА_4 переведено для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації.

Згідно рішення комісії виправної колонії від 16.04.2022 року в застосуванні умовно дострокового звільнення відмовлено, як особі, яка не довела свого виправлення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами особової справи на засудженого, що заробітна плата засудженого ОСОБА_4 за період з 28.09.2018 року по 30.11.2019 року не нараховувалась, за період з травня 2020 року по січень 2021 року становить 6387 грн. 11 коп., в тому числі: за травень в сумі 1038,80 грн.; за червень в сумі 806,26 грн.; за липень в сумі 698,81 грн.; серпень в сумі 726,64 грн.; вересень в сумі 706,55 грн.; за жовтень в сумі -539,53 грн., за листопад в сумі 368,07 грн.; за грудень в сумі 304,13 грн.; за січень 2021 року в сумі 1198,32 грн.. В довідці зазначено, що засуджений має виконавчі листи на суму 18 291,71 грн., утримано 585,77 грн..

За період з січня по березень 2021 оку заробітна плата засудженого становила 2156,16 грн., в тому числі: за січень 2021 року 1198,32 грн.; лютий 2021 року 574,58 грн.; березень 2021 року 383,26 грн.; за серпень жовтень 2021 року становила 890 грн. 53 грн., в тому числі: за серпень 2021 року 129,53 грн.; вересень 2021 року 324,40 грн.; жовтень 2021 року 436,60 грн.; з жовтня по грудень 2021 року становила 744 грн. 05 коп., в тому числі: за жовтень 2021 року 436,60 грн.; листопад 2021 року 98,39 грн.; грудень 2021 року 209,06 грн.; з січня по березень 2022 року становила 297,90 грн., в тому числі: за січень 2022 року 0,00 грн., лютий 108,10 грн.; березень 2022 року 189,80 грн., всього за відпрацьований період розмір заробітної плати становить 10 641,60 грн., з квітня по червень 2022 року, розмір заробітної плати становить 264,39 грн., в тому числі за квітень 2022 року 150,02 грн., травень 2022 року 98,33 грн., червень 2022 року 16,04 грн..

Всього за період з травня 2020 року по квітень 2023 року , за фактично відпрацьовані місяці дохід заробітна плата ОСОБА_4 склала 14 630,00 грн..

При цьому, по виконавчому листу про стягнення з засудженого на користь держави витрат на лікуцвання потерпілоого на суму 18 291,71 грн., засудженим ОСОБА_4 відшкодовано лише 585,77 грн., що вказує на умисне невиконання рішення суду про стягнення коштів на користь держави ( а.с.7).

Статтею 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71,72 КК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від N 10 від 26.12.75 «Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким» визначено, що суди, вирішуючи питання про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання або про заміну

невідбутої частини покарання більш м`яким, повинні забезпечити строго індивідуальний підхід до кожного засудженого, маючи на увазі, що умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані лише до тих засуджених, які, відбувши передбачену законом частину покарання, зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці, а особи, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, крім того, й чесним ставленням до навчання довели своє виправлення.

Отже, з досліджених даних суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_4 його відношення до праці та суспільно-корисної праці під час відбування всього періоду покарання є нестабільною, хоча і існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Вирішуючи дане питання суд насамперед враховує, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину пов`язаного з нанесенням тілесних ушкоджень, які кваліфікуються в своїй сукупності, як тяжкі. Згідно вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 21.07.2017 року, вину у вчиненому діянні не визнав, заперечуючи факт нанесення потерпілому ударів ногою по голові.

В ході судового розгляду даного подання засуджений ОСОБА_4 підтвердив свою позицію, яку він займав під час судового розгляду кримінального провадження, В скоєному не розкаюється, оскільки вважає що до вказаного злочину причетні інші особи, які перебували разом з ним при переслідуванні потерпілого, та які після нанесення ударів останньому втекли з місця злочину та, які органом досудового розслідування не встановлені.

Таким чином, вказані обставини встановлені в судовому засіданні, надають суду беззаперечно вважати, що засуджений ОСОБА_4 на даний час є суспільно-небезпечною особою, свою провину протягом відбутого строку покарання не спокутав, належних висновків для себе не зробив, що в свою чергу вказує про те, що останній не здатен до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства, а відтак не можливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.

Вказані обставини в судовому засіданні не заперечувалися самим ОСОБА_4 та не були спростовані стороною захисту будь-якими доказами в установленому законом порядку.

Суд констатує, що відсутність в поведінці засудженого ОСОБА_4 , послідовних, кардинальних позитивних змін свідчить також і про його незадовільне відношення, саме на час вирішення даного питання, до спокутування своєї провини за скоєне ним, а відтак і до самого протиправного вчинку, за вчинення якого останній і відбуває призначене судом покарання, що також вказує про відсутність на даний час правових підстав для його умовно-дострокового звільнення.

При цьому, судом враховується те, що засуджений ОСОБА_4 має попередню судимість за вироком Київського районного суду м. Полтави від 31.03.2017 року, даний злочин вчинив з застосуванням насильства до потерпілих та його дії мали однаковий механізм та характер, наносячи удари ногами по голові та тулубу.

Крім того, в ході судового розгляду подання встановлено, що згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений ОСОБА_4 має середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

На вказані обставини адміністрація установи відбування покарання уваги не звернула, не зазначила належних мотивів у своєму поданні з даного питання.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення до праці, виходячи з наступного.

З огляду на вищевикладене, на теперішній час суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями лише намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він досяг виправлення, оскільки засуджений в судовому засіданні вказав, що винним себе у вчиненні злочину, кваліфікованого за ч.1 ст. 121 КК України, повністю не визнає, мотивуючи свою позицію тим, що він не вчиняв протиправних дій, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч.2 ст. 81 КК України) та формальної (ч.3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності, якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню про умовно-дострокове звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Так, з матеріалів особової справи на засудженого вбачається, що за весь період перебування в місцях позбавлення волі, саме в ДУ «ПВК (№64)» з 20.02.2018 року, засуджений ОСОБА_4 лише з лютого 2021 року позитивно характеризується, до покладених обов`язків на останнього намагається ставитися сумлінно і з відповідальністю, що підтверджується характеристикою на останнього, затвердженою 16.02.2021 року.

До цього часу, адміністрацією установи засуджений ОСОБА_4 характеризувався лише як особа, яка ще тільки стає на шлях виправлення, що в повній мірі підтверджується матеріалами особової справи на засудженого.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідно до подання засуджений ОСОБА_4 може бути представлений до умовно-дострокового звільнення після відбуття 2/3 частини строку покарання, тобто 02.04.2022 року.

Разом з цим, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 бажання працювати на виробництві установи виявив також лише з травня 2020 року, тобто саме безпосередньо перед настанням у останнього пільги.

Інших об?єктивних даних чи обставин, за яких засуджений ОСОБА_4 не був працевлаштований в колонії з 2018 року по 2020 рік, останній та його захисник суду не зазначили, а судом здобуто не було, що свідчить про те, що останній свідомо ухилявся від праці в колонії та відповідно прямо вказує про негативне ставлення останнього до праці впродовж всього вказаного періоду.

Суд констатує, що заохочення на засудженого потягом всього періоду відбування ним покарання, також носять досить мінливий характер. Так, протягом 2020 року було винесено лише 1 (одне) заохочення, протягом 2021 року 3 (три), протягом 2022 року 4 (чотири), протягом 2023 року 3 (три) заохочення, що свідчить лише про часткове і поступове виправлення засудженого впродовж усього періоду відбування ним покарання, що фактично і підтверджується матеріалами справи, але суперечить мотивам та підставам даного подання.

Слід також зазначити, що в строк відбування покарання засудженому було зараховано строк його попереднього ув?язнення, який складає більше 6-ти місяців, що відповідає майже 12 місяцям тримання під вартою, що в свою чергу вказує про те, що більше 6-тимісяців засудженому ОСОБА_4 було зараховано до строку відбуття покарання, які останній фактично не відбував в установі відбування покарання ДУ «ПВК (№64)».

З огляду на встановлені судом обставини, а саме наявність очевидного та однозначного неналежного ставлення засудженого ОСОБА_4 під час всього строку відбуття покарання: до скоєного ним тяжкого злочину, праці, а також відсутності в поведінці останнього належного ступеню виправлення, необхідного для його умовно-дострокового звільнення, свідчить про відсутність, станом на червень 2023 року, тобто на час звернення з даним поданням до суду, у адміністрації ДУ «ПВК (№64)», правових підстав для ініціювання питання про умовно-дострокове звільнення останнього, оскільки жодна з двох обов?язкових підстав (матеріальна та формальна), необхідних для застосування умовно-дострокового звільнення особи, в поведінці засудженого ОСОБА_4 , наявні не були, що очевидно позбавляє суд можливості ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Крім того, суд звертає увагу, що під час судового розгляду було достеменно та детально встановлено, що матеріали подання та особової справи в своїй переважній більшості є суперечливими за своїм змістом, щодо наявності на засудженого виконавчих листів, а також інформації щодо їх погашення, в частині відношення засудженого до скоєного вони взагалі суперечать вироку суду, за яким останній засуджений, матеріалам особової справи та позиції самого засудженого на час вирішення даного подання.

На теперішній час суд приходить до переконливого висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями лише намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він на даний час досяг належного ступеня виправлення, безумовного і достатнього, для його умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, в тому числі і за умов зазначених стороною захисту.

У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, необхідний більш тривалий час.

Таким чином, проаналізувавши здобуті докази, суд приходить до переконання, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, в зв?язку з чим ОСОБА_4 не підлягає умовно-достроковому звільненню, а відтак спільне подання ДУ «ПВК (№64)» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення останнього, до задоволення не підлягає, як безпідставне та передчасне.

Керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 152, 154 КВК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання начальника ДУ "Полтавська виправна колонія (№ 64)" про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1