Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/7462/23
Провадження №1-кп/523/1228/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000113 від 22.01.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з початковою освітою, одруженого, маючого на утриманні шестеро малолітніх дітей, раніше не судимого.

Проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

Встановив:

21.01.2022 року приблизно о 15:35 годині, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Colt» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Воробйова з боку вул. Слобідської в напрямку вул. Агрономічна у м. Одесі, наблизився до регульованого перехрестя розташованому по вул. Агрономічна, порушуючи вимоги п.16.2 «Правил дорожнього руху України», а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не врахувавши дорожньої обстановки, не переконавшись, що зміна подальшого напрямку руху керованого ним транспорту буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснюючи маневр повороту праворуч на вул. Агрономічну, не надав дорогу пішоходу, тим самим передньою частиною кузова керованого ним автомобілю допустив наїзд на ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину по регульованому пішохідному переході зліва направо відносно руху транспортного засобу.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди у потерпілого ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи за №767 від 15.07.2022 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому лівої плечової кістки в області хірургічної шийки з відривом обох бугорків та ушкодження лівої плечової артерії, які утворилися від дії тупих предметів та могли бути отримані в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається з тілом пішохода) та за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.1.3 «п» «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, та пояснив, що у вказаний день та час, 21.01.2022 року у денний час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Colt» польської реєстрації, рухався по проїзній частині вул. Воробйова в сторону вул. Агрономічна, на регульованому перехресті біля хлібозаводу став повертати направо, так як для його транспортного засобу горіла зелена стрілка. Здійснюючи маневр повороту, його засліпило сонце, потерпілий майже пройшов пішохідний перехід, однак уникнути наїзду не вдалося, фарою зачепив чоловіка, внаслідок чого потерпілий впав на землю, отримав тілесні ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 додатково пояснив, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди вийшов з машини, відвіз потерпілого до лікарні, неодноразово пропонував грошові кошти в якості відшкодування спричиненого матеріального збитку на лікування, однак потерпілий відмовлявся.

Вину визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не заперечуючи того факту, що здійснив наїзд на пішохода на пішохідному переході, усвідомлюючи, що повинен бути уважнішим, впевнитися в безпечності здійснення маневру праворуч, щиро розкаюється в тому, що сталося, просив вибачення у потерпілого, висновки експертиз, схему ДТП не оспорює.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини дорожньо-транспортної пригоди, що на нього був скоєний наїзд на пішохідному переході, проте не погоджуючись з тим, що автомобіль під керуванням ОСОБА_6 рухався з маленькою швидкістю, в свою чергу вказуючи, що швидкість була такою, що від удару він залетів на скло, потім при гальмуванні відлетів на півтора метри, стверджуючи, що ОСОБА_6 повертав на червоний сигнал світлофора. Разом з цим погодився з позицією прокурора про призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавлення волі, не заперечуючи того факту, що обвинувачений одразу відвіз його до лікарні, щодо грошових коштів зауважив, що йому запропонували «три копійки» і все, водночас зазначаючи, що він не вимагає від ОСОБА_6 великої суми, просить сплатити половину вартості, витраченої на лікування, при цьому цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлений, будь-яких документальних підтверджень щодо вартості лікування суду не було надано.

Крім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України повністю підтверджується оголошеним та дослідженим у судовому засіданні висновком судово-медичної експертизи за №767 від 15.07.2022 року відповідно якому потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому лівої плечової кістки в області хірургічної шийки з відривом обох бугорків та ушкодження лівої плечової артерії, які утворилися від дії тупих предметів та могли бути отримані в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається з тілом пішохода) та за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.1.3 «п» «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, встановленої під час судового розгляду, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, в тому числі експертизи, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України. На переконання суду отримано достатньо доказів винуватості обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_6 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Щодо позиції потерпілого ОСОБА_5 , який дав пояснення, які не зовсім збігаються з пред`явленим ОСОБА_6 обвинуваченням, суд вважає за необхідне наголосити що висновок судово-медичної експертизи, який покладений в основу обвинувачення, ніким із учасників процесу не оспорювався, містить вичерпні відповіді щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого; правильність та достовірність цього висновку не підвергалася сумніву прокурором та не заперечувалася стороною захисту, обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченому ст.286 ч.2 КК України визнає повністю, крім цього, ОСОБА_6 не інкримінується порушення Правил дорожнього руху України як рух на червоний сигнал або перевищення дозволеної швидкості, дані пояснення потерпілого є особистим сприйняттям обставин, які не знайшли свого підтвердження у ході досудового розслідування, тому не може бути предметом дослідження у судовому засіданні.

Відповідно вимог ст.337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до змісту обвинувального акту.

За викладених підстав суд вважає за необхідне приймати рішення у кримінальному проваджені за наявності доказів, добутих безпосередньо у судовому засіданні відповідно обвинувального акту в межах висунутого ОСОБА_6 обвинувачення.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину за необережності, який мав місце 21.01.2022 року, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, на його утриманні перебуває шестеро малолітніх дітей, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, також суд враховує негативне ставлення до вчиненого діяння, усвідомлення своєї провини, щире каяття та переживання, про що говорить поведінка ОСОБА_6 , який після вчинення кримінального правопорушення відвіз потерпілого до лікарні, намагався та має бажання відшкодувати спричинений збиток, але як вбачається із-за коливання потерпілого щодо невизначеності суми завданої шкоди дане питання залишилося не вирішеним.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття.

До обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням матеріалів провадження з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме компакт диск, наданий КУ «Центр-077» з відео записом факту доставлення ОСОБА_5 до приймального відділення КУНП «МКЛ-11» водієм ОСОБА_6 22.01.2022р., який суд вважає за необхідне зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0000113 від 22.01.2022 року.

Також з огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що здійснювалось залучення експертів для проведення двох авто-технічних експертиз, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 4719,25 гривень (3775,40грв., 943,85грв.)

Матеріали кримінального провадження за №0000113 від 22.01.2022 року до обвинувального акту не долучалися, суду лише були надані документи щодо речових доказів, судових витрат, висновок судово-медичної експертизи відносно потерпілого, підтверджуючої кваліфікацію дій та характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_6 .

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 в ході досудового розслідування та під час судового провадження не пред`являвся. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , з урахуванням санкції ч.2 ст.286 КК України, оцінюючи обставини скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння за необережності, яке відповідно положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, активно сприяв розкриттю злочину, особисте ставлення до вчиненого, ту обставину, що він має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні шестеро малолітніх дітей, поведінка обвинуваченого під час судового провадження говорить про наявність моральних цінностей, що він є законослухняним громадянином, а також те, що він в повній мірі усвідомив свою провину, дійсно щиро розкаюється, проявляв ініціативу щодо компенсації матеріального збитку, що дає підстави вважати, що на теперішній час ОСОБА_6 не є суспільно-небезпечною особою, також приймаючи до уваги думку прокурора, потерпілого щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавлення волі, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Також за вищевказаними підставами, зважаючи на те, що ОСОБА_6 мешкає в Одеській області, має шестеро малолітніх дітей, яких потрібно постійно перевозити до м. Одеса до лікарні та інших закладів, що знайшло своє підтвердження під час судового розгляду; що в свою чергу пов`язане з пересуванням та потребує керування транспортним засобом, та є єдиним джерелом доходів для існування, приймаючи до уваги наслідки дорожньо-транспортної пригоди, позицію сторони захисту, суд вважає за можливе за наявності вагомих підстав не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з цим суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування та судового провадження щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався. Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_6

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Міра запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 під час судового провадження не застосовувалася, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягає.

Речові доказ - компакт диск, наданий КУ «Центр-077» з відео записом факту доставлення ОСОБА_5 до приймального відділення КУНП «МКЛ-11» водієм ОСОБА_6 22.01.2022р. - зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0000113 від 22.01.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 4719,25 гривень (3775,40грв., 943,85грв.), пов`язаних із залученням експертів для проведення двох авто-технічних експертиз під час досудового розслідування.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1