Провадження № 1-кс/554/2036/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2024 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000816 від 12 грудня 2023 року накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.12.2023 року -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту з майна накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.12.2023 року, у якому просить суд скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.12.2023 року, на автомобіль марки RAVON R2, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_3 , а володільцем фактично являється ОСОБА_4 , прож. АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та проведення ремонтних робіт з ним.

ОСОБА_2 прохала проводити розгляд клопотання за її відсутності, вимоги підтримала та просила задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій прохав проводити розгляд клопоатнян за його відсутності, вказав, що при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про можливість скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді від 13.12.2023 року, виходячи з наступного.

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.12.2023 року, накладено арешт на автомобіль марки RAVON R2, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_3 , а володільцем фактично являється ОСОБА_4 , прож. АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та проведення ремонтних робіт з ним.

Заявник вказав, що на її думку відпали підстави для подальшого арешту автомобіля, та таке тривале утримання транспортного засобу є надмірним тягарем для нього як володільця, та позбавляє її можливості користуватися майном.

У ході досудового розслідування були проведені усі необхідні судові експертизи автомобіля, а саме судова експертиза технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/117-21/225-ІТ від 18.01.2024, транспортно-трасологічну експертизу №СЕ-19/24/222-ІТ від 15.01.2024 року а також слідчий експеримент за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_2

За правилами ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Єпропейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греціг" (ВП). заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами," має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series A N 98).

Приймаючи дане рішення виходжу також з наступного.

У данному випадку, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи майна, як арешт автомобіля та утримання його на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів . Окрім того слідчим, не надано суду доказів, які б вказували на необхідність арешту майна та неможливість його скасування, тому суд з урахуванням того, що володілець майна не має статусу в рамках даного кримінального провадження, вважає за можливе скасувати арешт з автомобіля.

З урахуванням викладеного клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173, 174, 303, 306-307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000816 від 12 грудня 2023 року накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.12.2023 року - задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13.12.2023 року, а саме на автомобіль марки RAVON R2, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_3 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1