Справа № 185/6813/16-к
Провадження № 1-кс/185/2093/23
21 листопада 2023 року м.Павлоград
Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Краматорська Донецької області, громадянці України, освіта неповна середня, заміжній, непрацюючої, яка зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимій,-
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 підозрюється у підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин, встановлених досудовим розслідуванням.
23 березня 2015 року ОСОБА_5 , приблизно о 12 годині 10 хвилин, перебуваючи біля супермаркету Варус-29 ТОВ ОМЕГА ЛТД, що розташований за адресою: вулиці Челюскінців, 13, місті Павлограді, Дніпропетровської області, побачила громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якій перебували золоті прикраси. У цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаними золотими прикрасами повторно шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння золотими прикрасами, ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_6 , яка проходила поруч та впевнила останню у наявності на ній порчі та в зв`язку з цим запропонувала ОСОБА_6 свої послуги по зняттю порчі. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння золотими прикрасами, ОСОБА_5 переконавши ОСОБА_6 у правдивості своїх намірів щодо надання вищевказаної послуги, вмовила останню зняти з себе золоті прикраси та передати їй для проведення процедури зняття порчі. ОСОБА_6 зняла із себе та передала ОСОБА_5 золоті прикраси. У цей час остання, отримавши їх, шляхом обману, умисно повторно з корисних спонукань заволоділа золотими прикрасами ОСОБА_6 , а саме: золотими сережками 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 3 000 грн., золотим перснем 585 проби, вагою 3.74 грами, вартістю 2057 грн., золотим ланцюжком 585 проби, вагою 2 грами, вартістю 2500 грн., та золотим хрестиком 585 прби, вагою 1 грам, вартістю 1000 грн., які у подальшому пообіцяла повернути. Після чого з золотими прикрасами отриманими шляхом обману у ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла. Своїми злочинними діяннями ОСОБА_5 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 8 557грн.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство) вчиненому повторно.
15 серпня 2016 року ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України.
15 серпня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області підозрюваній ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
15 серпня 2016 року підозрюваній ОСОБА_5 було вручено повістку про виклик на 9.00 годин 28 серпня 2016 року. Факт отримання вказаної повістки підтверджується особистим підписом підозрюваною в корінці отримання повістки.
Підозрювана ОСОБА_5 ні 29.08.2016, ні 30.08.2016 без поважних причин не з`явилася за викликом до Павлоградського ВП.
27 вересня 2016 року досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було зупинено на підставі ст. 280 ч. 1 п. 2 КПК України.
Згідно з повідомленням Державної прикордонної служби 30 березня 2022 року ОСОБА_5 перетнула державний кордон в пункті пропуску Краківець та на даний час у зворотному напрямку кордон не перетинала та перебуває за межами України.
Постановою слідчого від 20 листопада 2022 ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.
Зважаючи на відомості про особу підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, наявність достатніх майнових ресурсів у підозрюваного, на думку сторони обвинувачення, існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а обставини наведені в клопотанні є достатніми підставами для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Розгляд клопотання здійснюється за відсутності підозрюваного у відповідності до положень ч. 6 ст. 193 КК України.
Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст. 183 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
Частиною 6 статті 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Підозра ОСОБА_5 до вчинення вказаних злочинів повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.
На даний час місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_5 не встановлено.
В ході розслідування кримінального провадження перевірялась адреса проживання ОСОБА_5 . За місцем мешкання остання була відсутня.
Згідно відповіді з Державної прикордонної служби 30.03.2022 року ОСОБА_5 перетнула державний кордон в пункті пропуску Краківець та по теперішній час місцезнаходження останньої не встановлено.
Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено особисто 15.08.2016.
При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах, доходжу висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, які дають підстави обґрунтовано підозрювати останню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами та доказами, доданими до клопотання сторони обвинувачення, які у своїй сукупності вказують на можливу причетність ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
Згідно з ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
З огляду на перебування підозрюваного поза межами України та відсутність достовірних даних щодо його місцезнаходження, постановою слідчого від 20 листопада 2023 року ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.
При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює необхідність доведеності факту перебування особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч.6 ст.193, ч.2 ст.281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено.
Частиною 6 статті 193 КПК України передбачена можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статті 177 КПК України, зокрема буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.
КПК України не розкриває зміст понять «розшук» та «міжнародний розшук» та не визначає відмінностей між ними, проте поняття «міжнародний розшук» використовується в КПК як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia).
Системне тлумачення норм КПК України свідчить, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами відповідно до національного законодавства в місцях можливого перебування розшукуваних осіб, тоді як у свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що здійснюється у відповідності до норм й національного, й міжнародного законодавства та проводиться поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав силами правоохоронних органів запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції «Інтерпол».
Також КПК України не визначає моменту часу, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук. Однак, частинами 1, 2 статті 281 КПК України визначено, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Тобто, для того щоб підозрюваний вважався оголошеним у розшук, має бути наявна постанова про відповідне оголошення такої особи в розшук або у міжнародний розшук.
При цьому КПК України не зобов`язує сторону обвинувачення доводити слідчому судді саме факт перебування підозрюваного у розшуку та цілком достатнім є факт оголошення такої особи в міжнародний розшук.
Згідно із статтею 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції- Інтерпол від 13.06.1956, який набув чинності для України 04.11.1992, цілями такої організації є: (1) забезпечувати та підтримувати найширшу взаємну допомогу між усіма органами кримінальної поліції в межах законодавства різних країн та в дусі Загальної декларації прав людини; (2) створювати та розвивати всі інституції, які можуть ефективно сприяти попередженню та припиненню загальнокримінальних злочинів.
Пунктом 1 розділу IV цієї ж Інструкції визначено, що Уповноважений підрозділ запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну. Публікація Червоного оповіщення запитується за таких умов: вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України; особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України: для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років; для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців. Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток 1), а також зокрема таку інформацію та документи: завірену копію постанови про оголошення розшуку особи (постанови про зупинення досудового розслідування); завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії досудового розслідування.
Тобто на момент звернення із запитом до Інтерполу особа вже має бути оголошена в розшук, відтак момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу прийняття постанови органу досудового розслідування про оголошення у міжнародний розшук, а належним доказом факту оголошення у міжнародний розшук є наявність процесуального рішення (постанови) про оголошення такої особи в міжнародний розшук.
З урахуванням вищевикладеного слідчий суддя вважає доведеним те, що ОСОБА_5 є особою, що оголошена у міжнародний розшук.
З аналізу положень ст. 7 Законів України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», п. 4 розділу II Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне місце проживання, п. 179.3 Податкового кодексу України, п. 2 Порядку видачі довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, у випадку зміни проживання у зв`язку з виїздом за кордон особа має виконати певні обов`язки та здійснити певні дії необхідні для зміни свого місця проживання, а саме: зняття з реєстрації місця проживання; внесення відомостей до паспорта громадянина України для виїзду за кордон в частині, що стосується оформлення виїзду на постійне проживання за кордон; подання довідки про реєстрацію місця проживання; подання декларації про майновий стан і доходи до органу державної фіскальної служби. Без проходження вказаних процедур не може відбуватися автоматична зміна статусу відповідної особи, і вона продовжує вважатися такою, що має постійне місце проживання в Україні.
Таким чином, на переконання слідчого судді, досліджені в ході судового розгляду обставини свідчать про переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.
На підтвердження умислу підозрюваного, спрямованого на переховування від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, згідно доводів, наведених у клопотанні, свідчить той факт, що на даний момент ОСОБА_5 перебуває за межами України, та з моменту виїзду 30 березня 2022 до України не поверталася.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, у тому числі про його сімейний та майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
До того ж, варто зазначити, що ризики слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Поряд з цим слідчим суддею не встановлено непереборних перешкод, які б завадили підозрюваному з`явитися до суду, що відповідно до норм КПК України є його процесуальним обов`язком, а не правом.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Кримінальний процесуальний закон передбачає, що відносно підозрюваного, який оголошений в міжнародний розшук, тобто, виїхав за межі України і не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, слідчий суддя може обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановленого факту оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в міжнародний розшук, переховування від органу досудового розслідування, встановлення в ході судового розгляду ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що є підстави для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому слідчим суддею враховуються положення п.2 ч.2 ст. 183 КПК України щодо того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Положеннями ч.6 ст.193 КПК України встановлено порядок розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.
Поряд з цим варто додати, що згідно з Інструкцією про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої спільним наказом МВС, ОГП, НАБУ,СБУ, ДБР, Мінфіну, Мінюсту від 17.08.2020 №613/380/93/228/414/510/2801/5, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.
Положеннями ст. 562 КПК України встановлено , що у разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія потребує надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі, якщо це передбачено міжнародним договором або є обов`язковою умовою надання такого виду допомоги за законодавством запитуваної сторони. При цьому строк дії такого дозволу не обмежується, а належно засвідчена копія дозволу долучається до матеріалів запиту.
Аналіз норм частини 6 статті 193 КПК України свідчить, що у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим частиною 1 статті 197 КПК України.
За наведеного, строк дії ухвали слідчого судді в такому випадку не обмежений, з огляду на положення ч. 2 ст. 562 КПК України.
Керуючись статтями 176-178, 183-184, 193, 194, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Краматорська Донецької області, громадянці України, освіта неповна середня, заміжній, непрацюючої, яка зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимій, підозрюваній у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1