Провадження №: 1-кс/336/208/2024
УХВАЛА
14 лютого 2024 року м. Запоріжжя
В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 05.11.2021 близько 19:00 годин, невстановлена особа, скориставшись довірою ОСОБА_5 надавши недостовірну інформацію, щодо можливого перебування сина в поліції, отримала від останньої грошові кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «ОЩАДБАНК».
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що 05.11.2021 близько 16:00 годин, їй зателефонував невідомий чоловік, який повідомив, що він являється начальником поліції. Крім того, вказаний чоловік повідомив, що її син на даний час перебуває у відділенні поліції, куди потрапив через бійку та для того, щоб останній повернувся додому, то необхідно перерахувати на картковий рахунок грошові кошти в сумі 16 000 грн. Вона повідомила невідомого чоловіка про те, що має лише 5000 гривень. На казану суму чоловік погодився та продиктував картковий рахунок № НОМЕР_2 на який, в подальшому перерахувала за допомогою терміналу грошові кошти в сумі 5000 грн. Але потім зателефонувала своєму синові та від останнього дізналася, що з ним все гаразд та в поліції він не був
Під час досудового розслідування до АТ «ОЩАДБАНК» направлено постанову прокурора Пологівської окружної прокуратури Гліжинської 1.1, про тимчасовий доступ до речей та документів по банківській картці № НОМЕР_2 .
28.11.2023 начальником СД ВП № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області отримано тимчасовий доступ до документів, а саме до інформації по банківській картці № НОМЕР_2 . Відповідно до наданої інформації, встановлено, що вказана картка оформлена на ім`я ОСОБА_4 , та який є користувачем рахунку № НОМЕР_1 оформленого у АТ «ОЩАДБАНК».
На даний час встановлено, що грошові кошти, котрі належать ОСОБА_4 та перебувають на банківському рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ «ОЩАДБАНК», є об`єктом кримінального проступку - шахрайства скоєного відносно ОСОБА_5 . Накладення арешту на вказані грошові кошти надасть можливість в подальшому їх використати для відшкодування завданих потерпілому ОСОБА_5 кримінальним проступком майнової шкоди.
Дізнавач у судове засідання з розгляду вказаного клопотання не прибув. Разом із клопотанням подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, на задоволенні клопотання наполягав.
З врахуванням положень ч. 2 ст. 172 КПК України, власник банківського рахунку, на який дізнавача просить накласти арешт, в судове засідання не викликався.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснювалось.
Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.
З клопотання дізнавача та долучених в його обґрунтування доказів слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за ч. 1 ст. 190 КК України, з приводу шахрайства, яке завдало потерпілій ОСОБА_5 значної шкоди.
У ході досудового розслідування встановлено, що 05.11.2021 близько 19:00 годин, невстановлена особа, скориставшись довірою ОСОБА_5 надавши недостовірну інформацію, щодо можливого перебування сина в поліції, отримала від останньої грошові кошти в розмірі 5000 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «ОЩАДБАНК».
У своєму клопотанні дізнавач просить накласти арешт на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 в АТ «ОЩАДБАНК», оскільки грошові кошти, котрі знаходяться на вказаному банківському рахунку є об`єктом кримінального правопорушення по якому здійснюється досудове розслідування.
Разом з тим, до матеріалів клопотання не долучено доказів, які б підтверджували, що на розрахунковому рахунку НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 в АТ «ОЩАДБАНК», станом на час розгляду клопотання знаходяться будь-які кошти, у тому числі потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У ст. 171 КПК України викладено вимоги, яким повинно відповідати клопотання слідчого про арешт майна.
Зокрема у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України зазначено, у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, в ході судового розгляду вказаного клопотання слідчим суддею встановлено, що в клопотанні дізнавача, та доданих до нього документах відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на розрахунковий рахунок.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-111 від 07.12.2000 року (із змінами та доповненнями) - «арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом».
Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
Отже, банківський рахунок є інструментом для фінансових операцій клієнта банківської установи, а відтак, майном, на яке може бути накладено арешт, є кошти певної особи (у формі записів на рахунках у банках), а не рахунки в банку, на яких вони обліковуються.
У поданому клопотанні дізнавач просить накласти арешт саме на розрахунковий рахунок, а не на кошти, які на ньому знаходяться, а відтак на переконання слідчого судді, арешт саме рахунків у банківській установі взагалі не відповідає вимогам закону.
Також, слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на розрахунковий рахунок є позбавленням прав будь-яких осіб на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном (грошовими коштами), тому вимоги клопотання про заборону проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів, є дублюванням.
З урахуванням викладених обставин, слідчий суддя доходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1