ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8523/23

Номер провадження 1-кп/495/633/2023

10 листопада 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовом засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровкий кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000449 від 02 травня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Лиман Татарбунарського району Одеської області, громадянна України, українця, офіційно не працевлаштованого, розлученого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України-

сторони кримінального провадження:

прокурор Біляївської окружної прокуратури Одеської області- ОСОБА_4

обвинувачений- ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України, при наступних обставинах:

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Державний захист працівників суду та правоохоронних органів» від 23.12.1993 № 3781-XII до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, митні органи, органи охорони державного кордону, органи держаної податкової служби і установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозахисні та правоохоронні функції.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Так, 18.06.2023 о 09 годині 00 хвилин, патрульний ІПС ІІ-ої категорії 25 - го прикордонного загону Державної прикордонної служби України потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виконання своїх службових обов`язків пов`язаних з регулюванням транспортного руху, заступив на добове чергування на контрольний пункт пропуску «Маяки» (в`їзд на транзитну ділянку де розташований міжнародний автомобільний пункт пропуску «Маяки-Паланка-Удобне»), що розташований на 48 км. автомобільної дороги Одеса - Рені.

Далі, 18.06.2023, приблизно о 19 годин 45 хвилин, патрульний ІПС ІІ-ої категорії 25 - го прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 , перебуваючи на службі зі зброєю в руках, будучи одягненим у однострій відповідно до «Правила носіння форми одягу та знаків розрізнення військовослужбовцями та ліцеїстами Державної прикордонної служби України» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України за №808 від 02.10.2017, перебуваючи на контрольному пункті пропуску «Маяки» (в`їзд на транзитну ділянку на якій розташований міжнародний автомобільний пункт пропуску «Маяки-Паланка-Удобне»), що розташований на 48 км. автомобільної дороги Одеса - Рені, помітив обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився на проїжджій частині автодороги «Одеса - Рені» чим взагалі перешкоджав рух автомобільного транспорту по вказаній автодорозі через вищевказаний пункт - пропуску.

З метою припинити протиправні ді їобвинуваченого ОСОБА_3 та забезпечити нормальний рух автомобільного транспорту через пункт - пропуску «Маяки», патрульний ІПС ІІ-ої категорії 25 - го прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 , будучи одягнутий в однострій, підійшов до обвиниуваченого ОСОБА_3 , представився останньому та попросив відійти з проїжджої частини автодороги «Одеса - Рені» та розблокувати рух автомобільного транспорту через пункт пропуску «Маяки», однак обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_7 є працівником спеціального правоохоронного органу, не виконав законну вимогу останнього, після чого ОСОБА_7 , обійнявши обвинуваченого ОСОБА_3 за плече, намагався здійснити супровід останнього на узбіччя вищевказаної автодороги, однак обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно та протиправно, достовірно знаючи що потерпілий ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу спеціального призначення та знаходиться при виконання службових обов`язків, усвідомлюючи про настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотиву зневаги до правоохоронних органів та небажання виконати законну вимогу потерпілого ОСОБА_7 , тримаючи у правій руці за рукоятку викрутку з металевим стрижнем, раптово наніс нею удар в ділянку тулубапотерпілого ОСОБА_7 , між 7-м та 8-м ребром ззаду з права, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді саден спини з права, які відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України визнав повністю та пояснив суду,що дійсно, він 18 червня 2023 року приблизно в 19 годин 45 хвилин між ним та потерпілим ОСОБА_7 який є військовослужбовцем прикордонної служби та був одягнений у військовий одяг, розуміючи що потерпілий знаходився при виконанні службових обов*язків, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка під час якої він дійсно наніс потерпілому легкі тілесні ушкодження. В скоєному щиро розкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 345 КК України ,тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв*язку із виконанням працівником службових обов*язків.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення ОСОБА_8 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, розлучений має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований але займається сусіпільно-корисною працею шляхом роботи за трудовими договорами без їх офіційного оформлення,його вік та стан здоров`я , те що він раніше не судимий, потерпілий в судовому засіданні не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого,який вчинив кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений є не судимою особою, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті,за якою кваліфіковані його дїі та звільненняобвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін , передбачений ст.ст. 75,76 КК України.

Судові витрати по справі відсутні.Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності суд вважає за доцільне скасувати,звільнивши його з-під варти негайно з зали суду.

Речовий доказ по справі- автомобіль "TOYOTA COROLLA" білого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 який відповідно до постанови слідчого СВ Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області від 19 червня 2023 року визнаний речовим доказом ,заний на зберігання на внутрішне подвір*я Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області та згідно ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 19 червня 2023 року на нього накладено арешт- слід повернути засудженому ОСОБА_3 ,знявши арешт з вказаного автомобіля.

Речовий доказ по справі -плоску викрутку довжиною 17,5 мм. з рєзиновою ручкою помаранчево- чорного кольору ,яка відповідно до постанови слідчого СВ Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області від 20 червня 2023 року визнана речовим доказом,здано на зберігання до камери зберігання речових доказів Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області та згідно ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року на неї накладено арешт- слід знищити ,знявши арешт з вказаної викрутки.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі .

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 доручити Роздільнянському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в в Одеській області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 - тримання під вартою -скасувати звільнити його з-під варти негайно з зали суду..

Речовий доказ по справі- автомобіль "TOYOTA COROLLA" білого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 який відповідно до постанови слідчого СВ Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області від 19 червня 2023 року визнаний речовим доказом ,зданий на зберігання на внутрішне подвір*я Одеського РУП№2 ГУНП в ОДеській області та згідно ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 19 червня 2023 року на нього накладено арешт- повернути засудженому ОСОБА_3 ,знявши арешт з вказаного автомобіля.

Речовий доказ по справі -плоску викрутку довжиною 17,5 мм. з рєзиновою ручкою помаранчево- чорного кольору ,яка відповідно до постанови слідчого СВ Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області від 20 червня 2023 року визнана речовим доказом,здана на зберігання до камери зберігання речових доказів Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області та згідно ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 20 червня 2023 року на неї накладено арешт- знищити ,знявши арешт з вказаної викрутки.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1