Справа № 357/8853/23
У Х В А Л А

про тримання під вартою

08 грудня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвоката ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0002904, яке внесене до ЄРДР 10 червня 2023 року, стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

згідно з клопотанням, прокурор просив: змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Для обґрунтування клопотання зазначав, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки той раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, за який передбачене покарання, суворіше за п`ять років позбавлення волі.

Зараз існують ризики, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, якщо не застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 він може вчиняти спроби (1) втечі та переховування від суду, (2) впливати на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого, а також (3) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Про те, що ОСОБА_5 може вчиняти спроби втечі та переховування від суду свідчить сукупність даних, які відомі про його особу. Зокрема, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання в м. Біла Церква, Київська область; у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які можуть стримувати його від переховування від суду; він усвідомлює можливість настання несприятливих наслідків - що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, а також фактом порушення умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, свідчить про можливість змінити своє місце проживання, без будь-яких наслідків.

На його думку, ОСОБА_5 може умовлянням, підкупом чи погрозами впливати на свідків, потерпілих, іншого обвинувачено, незаконно впливати на них, з метою зміни ними показів.

Про те, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить те, що останній проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, вчинив ряд умисних тяжких злочинів, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому наявні передумови для вчинення останнім інших злочинів.

Вважав, що у світлі наявності зазначеного ризику необхідно враховувати період початку злочинного шляху ОСОБА_5 . Він достовірно знаючи про воєнний стан на території України, неспровоковану військову агресію проти українського народу з боку російської федерації, усвідомлюючи надзвичайно складний період у житті української нації, протиставив себе державі, суспільному порядку та моральності, без будь-яких докорів сумління та співчуття, вирішив збагатитись за рахунок чужого майна, задовольняючи при цьому свої корисливі інтереси. Характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка ОСОБА_5 вказують на його сміливість щодо вчинення злочинів, а відтак наявність у нього морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема корисливих.

Звертав увагу, що суд має врахувати такі обставини: зібрані під час досудового розслідування є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я ОСОБА_5 , який є працездатним, має гарний стан здоров`я.

Вважав, що жоден запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ним ризикам, оскільки особисте зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зможе перешкодити їх реалізації. Поручителів, які виявили бажання взяти ОСОБА_5 на поруки немає. Умови домашнього арешту ним порушені.

У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти взяття його під варту, оскільки він завжди з`являвся до суду, допустив неявки, через хворобу, є документи, які підтверджують його лікування, однак він їх не взяв із собою.

Захисник ОСОБА_7 підтримала свого підзахисного, оскільки доказів того, що ОСОБА_5 порушує умови домашнього арешту немає; він не з`являвся, лише у судові засідання, через хворобу; ризики про які зазначив прокурор надумані; ОСОБА_5 не працевлаштований, оскільки перебуває під домашнім арештом; не може впливати на іншого обвинуваченого, оскільки той перебуває під вартою; доказів впливу на потерпілих та свідків суду не надано; лише одна тяжкість можливого покарання не свідчить про ризик втечі; як тільки ОСОБА_5 перестав хворіти він з`явився до суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 покладалися на розсуд суду.

Судом установлено, що згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 12 червня 2023 року, стосовно ОСОБА_5 застосований домашній арешт, строком до 11 серпня 2023 року та покладені обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_5 проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, з особами, які брали участь, як поняті під час проведення слідчих, процесуальних дій, а також іншим обвинуваченим ОСОБА_4 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У подальшому строк домашнього арешту продовжувався.

Востаннє, згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року, на строк 2 (два) місяці.

Згідно наявних у суді даних, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Полтава, Полтавська область, громадянин України, має 3 (трьох) неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання від 17 листопада 2023 року, ОСОБА_5 до суду не прибув, його захисник ОСОБА_7 надала інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров`я.

У судове засідання від 24 листопада 2023 року, ОСОБА_5 до суду не прибув, його захисник ОСОБА_7 надала лист зворотного зв`язку № 28 від 24 листопада 2023 року на ім`я ОСОБА_9 , про те, що йому надана допомога у зв`язку з діагнозом: хронічний бронхіт, стадія ремісії.

Отже, судом установлено, що станом на день розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, строк застосованого до ОСОБА_9 домашнього арешту сплив.

Зважаючи на це, суд розглядає подане прокурором клопотання, як клопотання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд зазначає, що на стадії судового розгляду, питання про наявність/відсутність обґрунтованої підозри не вирішується. Вказане обумовлене тим, що на цій стадії питання винуватості особи може вирішуватися, виключно у кінцевому рішенні (вирок, ухвала), лише після дослідження усіх доказів у справі. У процесі обрання запобіжного заходу обвинуваченому, надання оцінки висунутому обвинуваченню порушуватиме презумпцію невинуватості останнього.

Отже, для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на стадії судового розгляду, прокурор має довести обставини, які передбачені у п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід…

Суд вважає, що прокурором доведені усі обставини, які передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні, прокурор заявив, про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може вчиняти спроби (1) втечі та переховування від суду, (2) впливати на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого, а також (3) вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

До того ж, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від суду.

На думку суду, про можливість переховування ОСОБА_5 від суду свідчить не лише тяжкість можливого покарання, яке йому може бути призначене, за результатами судового розгляду, а й відсутність міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання, які унеможливлюють його втечу та його процесуальна поведінка під час судового розгляду.

Зокрема, він не прибув до суду 17 та 24 листопада 2023 року, не маючи на те поважних причин, адже його хвороба хронічний бронхіт, стадія ремісії не є тяжкою хворобою, а він не перебував в закладі охорони здоров`я не лікуванні без можливості тимчасово залишити цей заклад.

Суд зазначає, що лише такий вид хвороби та лікування, згідно з ч. 1 ст. 138 КПК України є поважною причиною неявки обвинуваченого.

Визначаючи наявність ризику впливу на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого, суд зазначає, що на стадії судового розгляду, вказані особи, ще не допитані, існує фактор страху людини перед іншою людиною, що може вплинути на правдивість наданих у майбутньому показань.

Зважаючи на вказане існує можливість впливу ОСОБА_5 на вказаних осіб умовлянням, підкупом чи погрозами впливати на свідків, потерпілих, іншого обвинуваченого, незаконно впливати на них, з метою зміни ними показів.

Разом з цим, суд вважає, що про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_5 свідчить те, що він обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, відсутність у нього джерел доходів, місця роботи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки той раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, за який передбачене покарання, суворіше за п`ять років позбавлення волі.

Отже, у зв`язку з викладеним, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 вік та стан здоров`я, порушення ним умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд вважає, що запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою неможливо.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд заставу не застосовує.

На підставі викладеного, суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_7 .

Отже, суд клопотання прокурора задовольняє.

Керуючись ст. 175, 177, 183, 194, 314-316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, 05 лютого 2024 року, включно.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу не застосовувати.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду, у порядку встановленому законом, протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим, захисником, прокурором.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 13 грудня 2023 року о 08:30 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1