Провадження № 1-кп/537/47/2024
Справа № 537/4772/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2023 року за №0000811, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий.

- 02.05.2023 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років (епізоди злочинної діяльності вчинені в період з 22.11.2021 року до 20.02.2023 року). На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

у с т а н о в и в :

Епізод № 1.

12.08.2022 року у денний час доби ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу власника - ОСОБА_5 у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , побачив речі належні його дружині - ОСОБА_6 , а саме: акустичну систему «F/D T-60X» чорного кольору, монітор «Samsung S24D300», мікрохвильову піч Samsung МЕ83rw, спортивний велосипед марки «Winner» синього кольору, роутер-маршрутизатор «TP-LINK TL-WR740n».

Після чого, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, що ґрунтувалася на дружніх стосунках з подружжям.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою, попрохав у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належне останній майно під приводом взяти у тимчасове користування, а саме: акустичну систему «F/D T-60X» чорного кольору, монітор «Samsung S24D300», мікрохвильову піч Samsung МЕ83rw, спортивний велосипед марки «Winner» синього кольору, роутер-маршрутизатор «TP-LINK TL-WR740n», при цьому заздалегідь не маючи наміру на повернення зазначеного майна власнику.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , будучи в дружніх стосунках з ОСОБА_4 , беззаперечно довіряли йому. Тому ОСОБА_7 , будучи впевнена в добросумлінності ОСОБА_4 як доброго знайомого свого чоловіка, та не будучи обізнаною щодо дійсних намірів та мотивів останнього, добровільно надала згоду на передачу ОСОБА_4 свого вищеперерахованого майна у тимчасове користування у побуті.

В свою чергу ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_6 у тимчасове користування вищезазначене майно, перевіз його за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, діючи з корисливим умислом спрямованим на отримання коштів від реалізації чужого майна, яким він незаконно попередньо повторно заволодів, здав його під заставу до ломбарду «Онікс», а саме: 1) 12.08.2022 акустичну систему «F/D T-60X» чорного кольору вартістю 3791,47 грн., монітор «Samsung S24D300» вартістю 2567,14 грн., мікрохвильову піч Samsung МЕ83rw вартістю 2487,60 грн., 2) 17.08.2023 велосипед «Winner» синього кольору вартістю 3601,90 грн.; 3) 23.08.2023 роутер-маршрутизатор «TP-LINK TL-WR740n» вартістю 296,21 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріального збитку на загальну суму 12744,32грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, а саме повторно заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Епізод №2.

04.09.2022 року у денний час доби, тобто в період воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу власника - ОСОБА_5 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , побачив в кімнаті будинку пральну машинку «Indesit E2sc 2160 W UA».

Після чого, у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на таємне, повторне викрадення вказаного майна в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, будучи впевненим, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з кімнати будинку пральну машинку «Indesit E2sc 2160 W UA» вартістю 3594,00 грн., яка належить ОСОБА_6 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 3594 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №3.

14.09.2022 у денний час доби, тобто в період воєнного стану, ОСОБА_4 перебуваючи з дозволу власника - ОСОБА_5 , в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , побачив в кімнаті будинку обігрівач «Roda Standart RSP-200».

Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на таємне, повторне викрадення вказаного чужого майна в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, будучи впевненим, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з кімнати будинку обігрівач «Roda Standart RSP-200», вартістю 1437,04 грн., який належить ОСОБА_6 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1437,04 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємне викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №4.

15.09.2022 року у денний час доби, тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу власника - ОСОБА_5 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , побачив в кімнаті будинку холодильник «SNAIGE RF 36SM-S0002F».

Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне, таємне викрадення вказаного майна в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи їх настання, будучи впевненим, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з кімнати будинку холодильник «SNAIGE RF 36SM-S0002F», вартістю 12805,14 грн., який належить ОСОБА_6 .

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріального збитку на суму 12805,14 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті. ОСОБА_4 додав, що його знайомий ОСОБА_5 виїхав зі своєю дружиною ОСОБА_6 з м. Кременчука у Німеччину. На час своєї відсутності просили його приглянути за їх будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , дали йому ключі від будинку. ОСОБА_4 просив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дати йому на період їх відсутності в тимчасове користування їх майно, а саме: акустичну систему «F/D T-60X» чорного кольору, монітор «Samsung S24D300», мікрохвильову піч Samsung МЕ83rw, спортивний велосипед марки «Winner» синього кольору, роутер-маршрутизатор «TP-LINK TL-WR740n», на що отримав дозвіл. Але ОСОБА_4 не мав наміру повертати вказане майно, а заволодівши ним, здав у ломбард, гроші використав на власні потреби. В подальшому ОСОБА_4 , за відсутності власників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи вільний доступ в їх житло, вчинив крадіжки їх майна з будинку, а саме у вересні 2022 року, тобто в умовах воєнного стану, таємно повторно викрав з належного їм будинку пральну машинку «Indesit E2sc 2160 W UA», обігрівач «Roda Standart RSP-200», холодильник «SNAIGE RF 36SM-S0002F», які вивозив з будинку потерпілих без їх дозволу на вантажному таксі та одразу перевозив у ломбард здати, а отримані грошові кошти використав на власні потреби. Коли ОСОБА_6 повернулася додому, то виявила зникнення речей, про що повідомила поліцію. ОСОБА_4 вчинив такі кримінальні правопорушення, оскільки опинився в скрутному матеріальному становищі, мав величезні борги, отримував погрози від позичальників. На даний час ОСОБА_4 не відшкодував потерпілій спричинену шкоду, бо не має коштів.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, з дотриманням положень ст.337, ч.3 ст.349 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК Украни, а саме повторно заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) (Епізод №1), а також вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану (Епізоди №2-№4).

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином проти власності, кількість епізодів, конкретні обставини справи, відсутність факту відшкодування шкоди потерпілим.

Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, в тому числі за злочини проти власності, звільнений з випробуванням від відбування покарання, призначеного попереднім вироком, дані кримінальні правопорушення вчинив до ухвалення попереднього вироку. Є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я. Перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом у психоневрологічному та у наркологічному диспансері. Не одружений. Суду не подані негативні характеристики ОСОБА_4 з місця його проживання.

Обставини, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання, - відсутні.

Визнання своєї вини ОСОБА_4 лише після звернення потерпілої до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення ним кримінального правопорушення, під тиском зібраних органом досудового розслідування доказів, без відшкодування потерпілій заподіяної шкоди - не є щирим каяттям чи активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, - відсутні.

Потерпіла не з`явилася в судове засідання, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

З огляду на наведене, враховуючи положення ст.69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції закону за вчинені ним кримінальні правопорушення.

Суд не вбачає підстав для застосуванням щодо ОСОБА_4 за вчинений ним тяжкий злочин ст.69 КК України, оскільки він добровільно не відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. З врахуванням особи обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, проте дані кримінальні правопорушення вчинив до ухвалення попереднього вироку, при цьому не здійснив зізнання у їх вчиненні доки потерпіла не повернулася додому з-за кордону, не виявила крадіжку та не повідомила правоохоронні органи про незаконне заволодіння ним її майном, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, намагання уникнути покарання за вчинене, а відповідно вказує на його стійку антисоціальну направленість та бажання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, які призначені за кожне вчинене ним кримінальне правопорушення, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Враховуючи особу обвинуваченого, положення ст. 70, 72 КК України про принципи поглинення та складання покарань, умови застосування ст.75 КК України (при призначенні остаточного покарання позбавлення волі на строк не більше п`яти років), - відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк за дані кримінальні правопорушення.

У п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

У постанові ОП ВС від 15.02.2021 року у справі №760/26543/17 надано правовий висновок про порядок призначення покарання за яким, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а надалі встановлено, що вона винна у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які вчинено ДО ухвалення цього вироку, у таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена на підставі ст.75 КК України, на час ухвалення нового вироку і яке рішення приймає суд під час ухвалення нового вироку щодо покарання за злочини, вчинені до ухвалення попереднього вироку.

У разі коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку НЕ застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.

Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише при реальному відбутті покарання, визначеного законом за вчинені ним дані кримінальні правопорушення. Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Тому попередній вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.05.2023 року у справі 537/1378/23, яким ОСОБА_4 визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік с покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України - має виконуватися самостійно, оскільки положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку НЕ застосовуються. (п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7).

Під час досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_4 не застосовувалися запобіжні заходи. Проте з врахуванням особи обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення та його виявлення, призначення йому реального покарання у виді позбавлення волі в даному кримінальному провадженні, суд вважає щодо ОСОБА_4 наявними ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, для уникнення відбування призначеного покарання. А тому з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, що відповідає положенням п «а» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за ч.2 ст.190 КК України - позбавлення волі на строк 1 (один) рік,

-за ч.4 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту негайно в залі суду.

Рахувати ОСОБА_4 строк відбування покарання з дня ухвалення вироку 18.01.2024 року.

Виконувати самостійно вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.05.2023 року у справі 537/1378/23, яким ОСОБА_4 визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .