Справа № 346/4650/23
Провадження № 1-кп/346/610/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000116 від 05.05.2023 р відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коломия Івано-Франківської області, громадянина України, розлученого, на утриманні має неповнолітню дитину, з вищою освітою, пенсионера, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 04.05.2023 близько 18:30 годин, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , влаштував словесний конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_5 , в ході якого умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , тримаючи в руках каструлю з окропом та їжею кинув її в спину ОСОБА_5 , чим спричинив остінній тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої лопатки та термічні опіки шкіри спини та лівого плеча. В наслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілій спричинені легке тілесне ушкодження та тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, пояснив, що дійсно проживає в даному будинку з колишньою дружиною, яка в цьому кримінальному процесі є потерпілою, та спільною неповнолітньою донькою ОСОБА_6 . Будинок поділений між колишнім подружжям, йому належить частина будинку на другому поверсі, колишній дружині - частина будинку на першому поверсі, кухнею та холом вони користувалися спільно. Потерпіла часто починає конфлікти та скандали, а потім звинувачує його в домашньому насильстві, оскільки, на його думку, бажає позбавити його права на будинок. 04.05.2023 він прийшов з роботи та почав готувати собі вечерю, варив макарони. Протягом 10 хвилин перебував на кухні. В цей час потерпіла ходила з кімнати в кухню і сварилася з ним. Донька та онука перебували в кімнаті, інших людей в будинку не було. Після того, як макарони зварилися, він взяв каструлю та хотів піти до себе в кімнату на другому поверсі, але в холі біля сходів він зустрівся з потерпілою, яка бігла в сторону кухні та вибила з його рук каструлю, яка підлетіла вверх та впала на потерпілу, макарони розсипалися по підлозі, та по стінах, води в каструлі вже не було. Звідки в потерпілої опік на спині він не знає, проте вважає, що за експертизою опік становить 5% тіла та за розміром не більше 9 кв.см., отже покази свідків, про розміри та розташування опіку вважає неправдивими. Крім того, вважає, що його вина в заподіяні тілесних ушкоджень потерпілій недоведена, просив справу закрити.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений її колишній чоловік. Після розірвання шлюбу в 2017 році вони продовжують проживати в одному будинку. Вона з неповнолітньою донькою ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на першому поверсі, а обвинувачений на другому, приміщенням кухні належить їй, але ним користувалися обидва подружжя. 04.05.2023 близько 19-ї години вона на кухні готувала вечерю, вдома були донька ОСОБА_9 - ОСОБА_8 та онука. В цей час обвинувачений також на кухні готував собі їжу, варив макарони. Між ними виник словесний конфлікт через голосно працюючий Тік -Ток обвинуваченого та приїзд старшої доньки потерпілої ОСОБА_11 . Вона постійно ходила між кухнею та кімнатою, де перебували діти. В той час як обвинувачений йшов коридором до себе на другий поверх, тримаючи в руках гарячу каструлю з окропом та макаронами, а вона йшла цим же коридором на кухню, перебуваючи вже спиною до обвинуваченого відчула сильний удар в ліву частину спини. Це була каструля з окропом та макаронами, яку ніс обвинувачений, від чого одяг потерпілої був мокрий, вона оримала сильний опік плечей та спини, макарони були розкидані по підлозі кухні та стінам, каструля лежала в кухні на підлозі. Донька ОСОБА_9 - ОСОБА_8 допомогла їй зняти мокрий одяг та обробити місце опіку ОСОБА_12 . В цей час прийшала старша донька ОСОБА_11 , але певний час не могла зайти до будинку, оскільки всі двері були зачинені зсередини. Саме вона викликала поліцію та швидку, медики обробили потерпілій рану, дали обезболююче та відвезли до лікарні, де вона перебувала більше тижня, лікування продовжила амбулаторно. Крім того, пояснила, що агресія щодо неї з боку обвинуваченого відбувається не вперше, так у 2020 році за її заявою Коломийським міськрайонний судом відбувався розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням за ч.1 ст.125 КК України, але вона як потерпіла відмовилася від обвинувачення через примирення та справа була закрита. Через образи та погрози в її бік нею неодноразово викликалася поліція, складалися протоколи про адміністративне правопорушення щодо обвинуваченого, але результату це не дало. При призначені покарання обвинуваченому покладалася на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_13 в присутності практикуючого психолога ОСОБА_14 , показала, що обвинувачений та потерпіла є її батьками, вони спільно проживають в одному будинку. 04.05.2023 після обіду, коли вона прийшла зі школи, бавилася з молодшою племінницею на кухні, де мама готувала вечерю. Прийшов батько на кухню та включив голосно музику, після чого вона з племінницею перейшли в кімнату, мама залишилася на кухні з батьком. З кімнати вона чула як батько голосно сварився, кричав на маму, погрожував їй, після чого до кімнати забігла мама, вона плакала, була тривожна, сказала, що її батько облив кип`ятком, у неї був мокрий одяг, який свідок допомогла зняти. Спина потерпілої була червона від опіку, дуже боліла, вона намастила спину матері пантенолом. В цей час приїхала старша сестра ОСОБА_15 , яка викликала поліцію та швидку. Швидка забрала маму в лікарню. Вона дуже переживала за життя мами, бо батько часто влаштовує скандали, ображає маму та погрожує їй.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що потерпіла є її матір`ю, а обвинувачений - відчимом. 04.05.2023 вона матері залишила свою дитину і близько 17-18 години повернулася за нею. Двері будинку були зачинені зсередини, і вона близько 10 хвилин стукала всюди і не могла зайти до будинку. Коли мати відкрила двері, свідок побачила, що мати неодягнена, на спині та плечах червоні плями, було схоже на опік шкіри. Мати пояснила, що батько облив її кип`ятком. На підлозі кухні вона побачила розкидані макарони та каструлю. Свідок одразу викликала поліцію та швидку, оскільки подібна агресія обвинуваченого щодо її матері не вперше. Молодша сестра та її донька в цей час були в кімнаті, дуже налякані, плакали, їх довелося заспокоювати годину. Обвинувачений перебував в своїй кімнаті на другому поверсі, розмовляв по телефону. Коли приїхала поліція, вони зафіксували все, відібрали пояснення, швидка обробила рану потерпілій та забрала її до лікарні, бо в неї підвищився тиск.

Окрім показів потерпілої та свідків вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом, які судом визнані належними та допустимими, а саме:

*Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.05.2023, відповдно до якого потерпіла ОСОБА_5 заявила, що 04.05.2023 близько 18.25 годин за місцем проживання її колишній чоловік ОСОБА_4 вчинив конфлікт, в ході якого ображав нецензурними словами, облив заявницю кип`ятком, вилив кип`ячену воду заявниці на спину (а.пр.87) та поясненнями потерпілої, наданими того ж дня начальнику Коломийського РВП про обставини вчиненого щодо неї кримінального правопорушення, а саме, що 04.05.2023 близько 18.25 годин за місцем проживання на кухні її колишній чоловік ОСОБА_4 вчинив конфлікт, в ході якого ображав нецензурними словами, при виході з кухні він кинув в її спину каструлю з гарячою стравою, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді опіків спини, шиї, руки, після чого дочка викликала поліцію. (а.пр.88),

*протоколом огляду предмета від 17.05.2023 з фото таблицею до нього, в ході якого оглянута каструля з маркуванням «Danny Home», виготовлена з нержавіючої сталі, з металічними ручками, ємкістю 1,5 л, з залишками продуктів харчування (макарони) на дні (ар.пр.92-93),

*випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3642 щодо ОСОБА_5 , відповідно до якої остання перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР з 05.05.2023 по 17.05.2023 з діагнозом: Термічний опік (кип`ятком) ІІІ А ст. спини=4% площі тіла, Термічний опік (кип`ятком) ІІІ А ст. задньої поверхні лівого плеча=1% площі тіла. Виписана зі стаціонару в задовільному стані, рекомендовано продовжити лікування та спостереження травматолога та сімейного лікаря (ар.пр.109),

*Висновком судово-медичного експерта №52 від 05.05-05.06.2023 та додатковим висновком судово-медичного експерта №108-52-Д від 04.07-07.07.2023, відповідно до яких у потерпілої ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження:

- сінець в ділянці лівої лопатки, спричинений дією тупого твердого предмету (в результаті ударної дії чи тиснення), таким предметом зокрема могла бути каструля, на яку посилається потерпіла, а також будь які інші тверді тупі предмети, відноситься до легких тілесних ушкоджень;

- термічний опік шкіри спини та лівого плеча ІІ-ІІІ А ступеня, площеню 5% тіла, спричинений дією високої температури, що можливий внаслідок контакту тіла з гарячою водою (кип`ятком), на що посилається потерпіла. Термін заживлення термічних опіків становив більше 3 тижнів (21 день), дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Враховуючи морфологічні ознаки вказаних тілесних ушкоджень слід вважати про можливість їх спричинення в термін, вказаний дізнавачем в описовій частині постанови та потерпілою (04.05.2023).

Характер тілесних ушкоджень, які виявлені у ОСОБА_5 виключають можливість їх спричинення в результаті падіння потерпілої на площині з ударом до твердої поверхні (а.пр.98-99, 101-102).

При цьому суд звертає увагу на описову частину експертного висновку №52 (ар.пр98 об.), а саме опис даних обстеження потерпілої проведеного 05.05.2023 о 10-00 годин, відповідно до якого в ділянці нижнього краю лівої лопатки синець смугастої форми розміром 4,5х1,8 см, орієнтований в напрямку з 2 на 8 годину умовного циферблату годинника багряно-синього кольору. На задній і внутрішнії поверхнях усіх третинах лівого плеча ранева поверхня неправильної овальної форми розміром 9х6 см. В ділянці лівої лопатки ранева поверхня неправильно-овальної форми розмірами 7х4,5 см. В ділянці правого надпліччя і правої надлопаткової ділянки ранева поверхня неправильної овальної форми розміром 10х7 см. Всі раневі поверхні рожево-червоного кольору, вологі, з ділянками відшарування епідермісу та множинними різної величини пухирями, заповнені прозорою рідиною. Межа між раневими поверхнями та неушкодженими шкіряними покривами чітка. Інших тілесних ушкоджень не виявлено.

* Фотографіями, долученими до матеріалів справи за клопотанням потерпілої на досудовому слідстві, на яких зображено потерпілу, у якої на спині в області лівої лопатки синець та в ділянці задньої поверхні лівого плеча червона пляма на яку накладено пов`язка, також накладена пов`язка в області спини біля шиї та в області задньої поверхні правого плеча (ар.пр.128-129).

*Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2023 за участю потерпілої ОСОБА_5 , з додатком до нього відеофіксацією слідчої дії, під час якого потерпіла ОСОБА_5 за допомогою статиста на місці вчинення кримінального правопорушення, показала місце розташування її та обвинуваченого під час нанесення останнім їй тілесних ушкоджень та механізм їх нанесення. Так, потерпіла показала, що вона на вході до кухні вже розминулася з обвинуваченим, який виходив з кухні та тримав в руках гарячу каструлю з їжею накритою кришкою, в цей час вона відчула сильний удар по спині та біль від опіку кип`ятком в ділянці спини та плечей. Після чого, потерпіла показала, що вона побігла в кімнату до доньки по допомогу, а обвинувачений пішов на другий поверх до своєї кімнати (а.пр.114-117).

*Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2023 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , з додатком до нього відеофіксацією слідчої дії, під час якого обвинувачений за допомогою статиста на місці вчинення кримінального правопорушення показав місце розташування потерпілої по відношенню до обвинуваченого, під час його виходу з кухні та її входу до кухні, як потерпіла рукою вибила з його рук гарячу каструлю з макаронами. (а.пр.110-113).

Відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбачуваному цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність и відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд при ухвалені вироку не бере до уваги надані обвинуваченим докази, а саме рахунки за комунальні послуги (ар.пр.15-28), лист на адресу потерпілої (ар.пр.29), виписки з карткового рахунку (а.пр.42-61), постанови суду (а.пр. 14, 39-41), рішення суду про стягнення аліментів (ар.пр.32) як такі, що не містять даних, що мають значення для даного кримінального провадження, а тому не мають доказового значення.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілій беззаперечно доведена. Так, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена показаннями потерпілої, які є послідовними та логічними, ідентичні її поясненням, що надані під час звернення із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, і повністю узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні іншими доказами, а саме показами свідків, висновками судово-медичної експертизи, з фотозображеннями тілесних ушкоджень, з протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої щодо обставин кримінального правопорушення, а саме щодо часу, місця заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, кількості, характеру, морфології, локалізації та механізму утворення цих тілесних ушкоджень, та вказують на винуватця заподіяння тілесних ушкоджень як на обвитнуваченого. Крім того, суд бере до уваги покази обвинуваченого в частині підтвердження ним таких обставин кримінального правопорушення, як наявності конфлікту між ним та потерпілою, часу та місця цього конфлікту.

Невизнання обвинуваченим своєї вини, суд оцінює критично, як намір уникнути відповідальності, оскільки його покази щодо не заподіяння ним потерпілій тілесних ушкоджень, та його версія подій про те, що «потерпіла вибила гарячу каструлю з його рук, підкинувши каструлю вгору та отримала тілесні ушкодження від падіння цієї каструлі згори на спину потерпілої» не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженими судом доказами сторони обвинувачення. Суд вважає версію обвинуваченого такою, що не ґрунтується на здоровому глузді та не є розумним поясненням подій, крім того відсутні об`єктивні дані, що підтверджують її.

При цьому, визначаючи доведеність вини обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Отже, суд керується стандартом доведення вини поза розумним сумнівом, визначеним частинами другої і четвертої статті 17 КПК та враховує позицію Верховного Суду, неодноразово викладену в постановах, зокрема у справі № 750/11509/18 від 01.04.2020 року, в якій зазначено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Отже, суд приходить до висновку, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а саме заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.

Злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачемого відповідно до п.6-1 ч.1 ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є нетяжким злочином, характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного. Так суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, разом з цим до дільничного офіцера надходять скарги на обвинуваченого від його колишньої дружини (ар.пр. 124-125); раніше не судимий (а.пр.123 ); на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.пр.126-127); суд враховує вік обвинуваченого - 73 роки, сімейний стан (розлучений), наявність на утриманні неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стан здоровя ( ар.пр.30-31), те що, обвинувачений є пенсіонером за віком. Суд враховує також ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме відсутність визнання своєї вини та каяття у вчинених діяннях. Крім того, при призначенні покарання суд бере до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявность однієї обтяжуючої покарання обставини, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваеному, суд також враховує позицію потерпілої, яка покладалася на розсуд суду, позицію сторони обвинувачення, висловлену в дебатах, про призначення покарання у виді позбавлення волі, а також досудову доповідь, складену представником Коломийського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області який вважає середню ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та як середній оцінюється ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а його виправлення без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства та окремих осіб, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень та в соціально-психологічному супроводі ОСОБА_4 (ар.пр.72-76).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі, оскільки призначення більш м`яких видів покарання, передбачених санкцією даної статті (частини), як виправні роботи або обмеження волі є неможливим, з врахуванням вимог ст..ст.57, 61 КК України, оскільки такі види покарання не застосовуються до осіб, що досягли пенсійного віку.

При цьому суд, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, вважає можливим застосувати ст. 75 КК України, та звільнити обвинуваченого від відбування покарання умовно з іспитовим строком поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України оскільки обвинувачений не є суспільно небезпечною особою, його виправлення ще можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою та застосування соціально-виховних заходів.

Заборони застосування ст. 75 КК України за умови невизнання засудженим своєї вини Кримінальний кодекс України не містить.

До такого висновку суд приходить з урахуванням позиції, висловленої колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 17.10.2019 у справі № 205/7091/16-к.

Отже, на переконання суду саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для досягнння мети покарання не лише кари обвинуваченого за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами.

Крім того, враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 відносно колишнього подружжя, свідками якого стали їх неповнолітні донька та онука, той факт, що обвинувачений та потерпіла проживали та продовжують проживати за однією адресою, суд вважає, що дане кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Частиною 2 ст. 76 КК України передбачено, що на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 3 ст. 91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в інтересах потерпілої та їх неповнолітньої доньки відповідно до п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 доцільно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення його для проходження програми для кривдників.

Крім того, суд вирішує долю речових доказів відповідно до вимог ст..100 КПК України. Так, речовим доказом у кримінальному провадженні є каструля, що була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому на підставі п.1 ч.9 ст.100 КПК України підлягає конфіскації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.1, 2 ч.1 та п.2, 4 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч.2 ст. 76 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України, направити його для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України.

Речовий доказ каструлю - конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя ОСОБА_1