Справа № 521/888/24
Номер провадження:1-м/521/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Малиновський районний суд м. Одеса у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

затриманого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одеса, скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на рішення про видачу особи (екстрадицію), в порядку ст. 591 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження суду надійшла скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію), в порядку ст. 591 КПК України. В обґрунтування скарги зазначено, що працівниками прикордонного загону Державної прикордонної служби України 30.08.2023 о 17 годині 40 хвилин у міжнародному пункті пропуску для , автомобільного сполучення «Старокозаче», у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України встановлено та затримано громадянина Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу з 21.07.2023 розшукується на міжнародному рівні компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина з метою арешту та подальшої екстрадиції для виконання вироку у вигляді 6 років позбавлення волі.

Після затримання та дотеперішнього часу ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) 25.05.1980 року утримується в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса в порядку екстрадицій ного арешту. 15.01.2024 року до Державної установі «Одеській слідчий ізолятор» надійшов Наказ Міністерства юстиції України №119/5 від 11.01.2024р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 з України до ФНР для виконання вироку суду. В той же день даний наказ було вкручено ОСОБА_9 службовцями Державної установи «Одеській слідчий ізолятор». Факт отримання даного наказу лише 15.01.2024. підтверджується відміткою (відбитком штампу) вхідної кореспонденції Державної установи «Одеській слідчий ізолятор» з зазначенням вхідного номеру та дати, що розміщення в лівому кутку копії наказу Міністерства юстиції України №119/5 від 11.01.2024р. врученого ОСОБА_9 . Адвокат ОСОБА_4 в скарзі наголошує, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) 25.05.1980 року, вважає що при прийняті рішень про його екстрадицію державними органами та установами України були грубо порушенні його права та міжнародні договори, екстрадиція до ФНР загрожує його життю та суперечить міжнародним нормам з огляду на наступне: По-перше підчас затримання та перебування під вартою, а також участі в судових процедурах Громадянин Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) 25.05.1980 року під жодного разу не було надано перекладача з його рідної мови Молдовської або Румунської, при цьому останній наголошував на тому, що не розуміє Української мови. Тонофрею Руслану надавався лише перекладач з Української на Російську, при цьому чомусь державні органи та установи в України помилково вважають, що він в достатній мірі володіє Російською мовою, щоб зрозуміти юридичні терміні та мати можливість захистити свої права. Дійсно ОСОБА_6 трохи володіє російської мовою в достатній мірі для не складного спілкування на побутовому рівні, проте рівень його володіння російської мови не дає йому можливості зрозуміти юридичні та судові процедури, які здійснюються відносно нього та відповідно він не має, можливості ефективно захищати свої права. Так йому 15.01.2024р. було вкручено оскаржуваний наказ з додатком висновку за результатами розгляду запиту про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 з України до Федеративної Республіки Німеччина для виконання вироку суду, які перекладано на російську мову проте ОСОБА_6 не зміг зрозуміти 90% змісту цих документів. Суспільна значимість мовного питання під час здійснення судових проваджень зумовила закріплення в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи у випадку, якщо вона не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, одержувати безоплатну допомогу перекладача. Для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами цього зобов`язання за Конвенцією Європейський суд з прав людини виробляє чимало практики, в тому числі й про визначення рівня володіння особою мовою при здійсненні судового провадження. Зокрема, ЄСПЛ у справах про обмеження мовних прав осіб під час здійснення судового провадження, прийнято низку рішень зокрема, Diallo V. Sweden (№ 13205/07, 05.01.2010), Saman v. Turkey (№ 35292/05, 05.04.201 l), w Baytar v. Turkey (№ 45440/04, 14.10.2014) та інші. Отже для можливості захисту своїх права ОСОБА_9 необхідно надати наказ про його екстрадицію та відповідний висновок з перекладом на його рідну мову. Другою підставою для скасування наказу, адвокат вказує на те, що перебуваючи на території Федеративної республіки Німеччина ОСОБА_9 був поставлений діагноз онкологічне захворювання та він перебував у Вісбаденській лікарні для хірургічного видалення кісти щелепи, проте дана операція не була проведена оскільки ОСОБА_6 втік з лікарні та перебував у міжнародному розшуку до затримання на території України. Дани обставини підтверджуються документами Федеративної республіки Німеччина на міжнародний розшук ОСОБА_6 . Тривалий час не зважаючи на чисельні скарги на здоров`я ОСОБА_6 не отримував належного лікування онкологічної хвороби. Лише в грудні 2023 року, після звернень адвоката ОСОБА_4 до керівництва Державній установи «Одеській слідчий ізолятор» та Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України в Миколаївській та Одеській областях» ОСОБА_9 було проведено медичне., обстеження, проте лікар онколог його не оглядав, хоча в зверненнях наполягали на обстеженні саме в онкологічному диспансері. Перебуваючи в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» ОСОБА_6 не отримує жодної діагностики та лікування його онкологічного захворювання, незважаючи на його чисельні скарги на погане самопочуття. Фактично перебуваючи під вартою на території України іноземний громадянин вмирає від смертельної хвороби не отримуючи належного лікування. На даний час через відсутність діагностичного обстеження не відомі обсяги поширення метастаз в організмі онкохворого ОСОБА_10 , проте він скаржиться на втрату майже всіх зубів у нижній щелепи та відчуття пухлини в горлі через, яку йому важко дихати та ковтати. Згідно п.2 ч.1 ст. 592 КПК України після прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) центральний орган України може відстрочити фактичну передачу особи до іноземної держави у разі, якщо відносно особа, щодо якої надійшов запит про видачу, тяжко хворіє і за станом здоров`я не може бути видана без шкоди її здоров`ю - до її видужання.

Третьою підставою для скасування наказу, адвокат вказує, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) 25.05.1980 року вважає, що відносно нього здійснюється кримінальне переслідування в Федеративній республіки Німеччина з політичних мотивів, а не через начебто скоєні ним злочини.

Так ОСОБА_6 є людиною крайні правих поглядів та прихильником політичного союзу зразка часів другої світової між Німеччиною та Великою Румунією, до складу останньої входять території Молдови та Бессарабії. Він активно агітував та сприяв просуванню даних політичних поглядів, як на території Республіки Молдова, так і Федеративній республіки Німеччина, за що на його погляд і був затриманий в Німеччині та засуджений до 6 років ув`язнення.

ОСОБА_6 неодноразово звертався до адміністрації Державної установи «Одеській слідчий ізолятор» з проханням надати йому політичного притулку та захисту. Проте йому не було роз`яснене його право на звернення за t захистом та порядок його отримання в Украаїні, отже ОСОБА_6 об`єктивно не мав можливості звернутися до Державної міграційної служби України з метою отримання

Особа, яка потребує додаткового захисту - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту' чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності, до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України. Таким чином рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_11 не може бути розглянуто, поки не буде розглянуто компетентним органом України його заяви, щодо додаткового захисту на території України.

У судовому засіданні, захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини та матеріали які викладені в скарзі.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення скарги, зазначила що скарга не обґрунтована. Суду пояснила, що 11.01.2024 року Міністерством юстиції України винесено наказ №119/5 від 11.01.2024р. про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 з України до ФНР для виконання вироку суду. 15.01.2024 року даний наказ було вкручено ОСОБА_9 службовцями Державної установи «Одеській слідчий ізолятор». Факт отримання даного наказу 15.01.2024. підтверджується відміткою (відбитком штампу) вхідної кореспонденції Державної установи «Одеській слідчий ізолятор» з зазначенням вхідного номеру та дати, що розміщення в лівому кутку копії наказу Міністерства юстиції України №119/5 від 11.01.2024р. врученого ОСОБА_9 . На час завершення екстрадиційної перевірки та прийняття рішення про видачу, на розгляді органів ДМС України заяви ОСОБА_6 про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту не перебували. Таким чином, на час складання висновку за результатами екстрадиційної перевірки 11.01.2024 року та винесення наказу Міністерства юстиції України №119/5 від 11.01.2024 про видачу (екстрадицію) ні ОСОБА_6 , ні його адвокати не зверталися у встановленому порядку із заявою про надання ОСОБА_6 відповідного статусу. Жодні перешкоди для реалізації ним свого права на отримання статусу біженця або особи, що потребує додаткового захисту, не існували. Щодо позиції адвоката стосовно не надання громадянину Молдови ОСОБА_6 перекладача на молдавську мову, прокурор звернула увагу суду, що одразу після затримання ОСОБА_6 оперуповноваженими ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУГП в Одеській області, він одразу повідомив, що володіє двома мовами «молдовською та російською», особисто в протоколі зазначив, що «розуміє свої права та підстави затримання та претензій не має». Запис «претензий не имею» написано власноруч та російською мовою. З цього ж часу, затриманому було надано перекладача з української мови на російську, яку зазначав сам ОСОБА_6 та його адвокати, він точно розумів на побутовому рівні, а тому мав можливість повідомити, що не розуміє якісь юридичні терміни і наполягати на залученні перекладача з української мови на молдовську або румунську. Оскільки цього зроблено не було, то не має підстав вважати, що ОСОБА_6 , не розумів що відбувається взагалі, чому його затримано та зміст наказу про його видачу. У поясненнях відібраних у ОСОБА_6 оперуповноваженим ДУ «ОСІ» , він також вказав що володіє двома мовами «російською та молдовською». Окрім цього, приймаючи участь в судовому засіданні у Малиновському районному суді міста Одеси особисто 04 грудня 2023 року, під час судових засідань надавав пояснення російською мовою за допомогою перекладача, заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку адвоката. Ніяких клопотань щодо неможливості проведення засідання у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не розуміє російську мову на тому рівні, щоб мати можливість захищатися від кримінального переслідування, не заявлялося ніколи ні самим затриманим, ні його захисниками, ні перший раз, коли 06 жовтня 2023 року Малиновським районний суд прийняв рішення про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі та фактичної передачі компетентним органам ФРН. Стосовно другої підстави, а саме незадовільного стану здоров`я, прокурор зазначила, що 25 січня 2024 року Одеською медичною частиною №21 в повному обсязі проведено медичне обстеження ОСОБА_6 , на підставі якого складено довідку № 30/ОММЧ-21-24-вн від 25.01.2024 року, з якої убачається, що медичними працівниками зроблені всі необхідні дослідження для встановлення стану здоров`я затриманого та зроблено висновок, що стан його здоров`я задовільний, протипоказань для етапування та тримання його під вартою не має. Стосовно позиції сторони захисту щодо переслідування ОСОБА_6 правоохоронним органами ФРН з політичних мотивів, прокурор вважала цю позицію припущенням, оскільки усі документи надані суду підтверджують що ОСОБА_6 засуджений рішенням Земельного суду м. Кобленц за ст.243(1),242(1),244(1),303(1) ( крадіжка, умисне знищення майна, хуліганство та грабіж) КК ФРН та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 в судовому засідання був присутній особисто, давав пояснення молдовською мовою за допомогою перекладача, адвоката підтримував. Стосовно не за явлення клопотань про надання йому перекладача на молдовську мову одразу при затриманні та у судових процесах, які відбувалися у Малиновському районному суді міста Одеси, пояснив, що погано розумів що відбувається, оскільки приймав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. При цьому не заперечував, що адвокатам довіряв, з адвокатами спілкувався, чому не оскаржував рішення суду, які його не влаштовували, пояснити не міг.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Згідно частини 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Відповідно до положень ст. 591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що до Офісу Генерального прокурора 29.09.2023 надійшов запит Федерального Міністерства юстиції Федеративної Республіки Німеччина про видачу ОСОБА_6 для виконання вироку суду у вигляді 6 років позбавлення волі „за вчинення злочинів, передбачених ст. 243 (1), речення 1, 2, ч. 1,3, 242 (1), 242, 244 (1), речення 1, ч. З, п. 4, 303 (1), 243 (1), речення 1, 2, ч. 1, 3, 242 (1,2), 303 (1) (12 епізодів крадіжки) КК ФРН.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2023 року, відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі правоохоронним органам Федеративної Республіки Німеччина.

В подальшому, ухвалою слідчого судді від 04 грудня 2023 року, продовжено запобіжний у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі правоохоронним органам Федеративної Республіки Німеччина.

У ході екстрадиційної перевірки, проведеної Одеською обласною прокуратурою за дорученням Офісу Генерального прокурора, не встановлено передбачених статтею 589 КПК України та міжнародними договорами обставини, що перешкоджають видачі ОСОБА_6 до Федеративної Республіки Німеччина.

Судом встановлено що працівниками прикордонного загону Державної прикордонної служби України 30.08.2023 о 17 годині 40 хвилин у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче», у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України встановлено та затримано громадянина Республіки Молдова ОСОБА_6 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу з 21.07.2023 розшукується на міжнародному рівні компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина з метою арешту та подальшої екстрадиції для виконання вироку у вигляді 6 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ст. 243 (1), 242 (1), 244 (1), 303 (1) (крадіжка, умисне знищення майна, хуліганство та грабіж) КК ФРН.

Про затримання особи оперуповноваженим ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області 30.08.2023 складено відповідний протокол про затримання особи з роз`ясненням права надати згоду на видачу.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2023 стосовно ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб (до 08.10.2023), з утриманням в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Про затримання особи співробітником ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області 30.08.2023 складено відповідний протокол у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України.

За ініціативою компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина 21.07.2023 до міжнародної бази Інтерпол внесені відповідні відомості щодо розшуку ОСОБА_6 .

Підставою для затримання ОСОБА_6 та застосування у подальшому стосовно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що рішенням Земельного суду м. Кобленц ОСОБА_6 визнано виним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 243 (1), 242 (1), 244 (1), 303 (1) (крадіжка, умисне знищення майна, хуліганство та грабіж) КК ФРН та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

До Офісу Генерального прокурора 29.09.2023 надійшов запит Федерального Міністерства юстиції Федеративної Республіки Німеччина про видачу ОСОБА_6 для виконання вироку суду у вигляді 6 років позбавлення волі „за вчинення злочинів, передбачених ст. 243 (1), речення 1, 2, ч. 1,3, 242 (1), 242, 244 (1), речення 1, ч. З, п. 4, 303 (1), 243 (1), речення 1, 2, ч. 1, 3, 242 (1,2), 303 (1) (12 епізодів крадіжки) КК ФРН.

З матеріалів, що містяться у запиті про видачу вбачається, що обвинувачений визнаний винним у спробі крадіжки з проникненням у житло, крадіжці у поєднанні з пошкодженням майна у восьми юридично незалежних випадках, спробі крадіжки у поєднанні з пошкодженням майна у двох юридично незалежних випадках і крадіжці. Він засуджений до загального терміну позбавлення волі на строк шість років.

Відповідно до наявних матеріалів перевірки, ОСОБА_6 не є громадянином України, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, до кримінальної відповідності на території України не притягується.

На даний час обласною прокуратурою закінчено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі згаданої особи до Федеративної Республіки.

За повідомлення уповноважених органів, зазначена особа не є громадянином України, статусу біженця не має, до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, стан здоров`я задовільний. Також установлено, а ОСОБА_6 не брав участь у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України.

Злочини, передбачені абзацом другим частини першої статті 361, частиною першою статті 21, частиною першою, пунктом а) частини четвертої пунктом частини п`ятої статті 209 Кримінального кодексу Чеської Республіки, відповідають частині четвертій статті 190 Кримінального кодексу України і є екстрадицій ними, оскільки передбачають покарання у позбавлення волі на строк не менше ніж один рік.

Діяння, вчинення яких інкримінується згаданій особі, не належать де військових злочинів і не мають політичного характеру.

11.01.2024 року Міністерством Юстиції України, на підставі зібраних в ході проведення екстрадиційної перевірки матеріалів, прийнято рішення (наказ) №119/5 від 11.01.224 видачу ОСОБА_6 до Федеративної республіки Німеччина для виконання вироку у вигляді 6 років позбавлення волі.

У скарзі захисника зазначено, що при винесені оскаржуваного наказу від 11.01.2024 року не було враховано те, що ОСОБА_6 , який є іноземним громадянином, а саме громадянином Молдови, не достатньо розуміє російську мову, перекладач на яку йому був забезпечений відповідними правоохоронними та судовими органами України. Оскільки ОСОБА_6 , може якісно захистити свої права тільки на молдовській мові, оскаржувальний наказ підлягає скасуванню, а порушені права громадянина Молдови мають бути відновлені шляхом належного перекладу усіх документів на молдовську мову.

Відмовляючи у задоволені скарги адвоката, суд приймає до уваги документи надані суду, а саме протокол затримання ОСОБА_6 , складений оперуповноваженими ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУГП в Одеській області, з якого убачається, що ОСОБА_6 одразу повідомив, що володіє двома мовами «молдовською та російською», особисто в протоколі зазначив, що «розуміє свої права та підстави затримання та претензій не має». Запис «претензий не имею» написано власноруч та російською мовою. З цього ж часу, затриманому було надано перекладача з української мови на російську, яку зазначав сам ОСОБА_6 та його адвокати, він точно розумів на побутовому рівні, а тому мав можливість повідомити, що не розуміє якісь юридичні терміни і наполягати на залученні перекладача з української мови на молдовську або румунську.

В ході судового засідання ні сам ОСОБА_6 , ні його адвокат, який приймав участь в судовому засіданні 04 грудня 2023 року, не заперечували, що будь-яких клопотань з цього приводу не заявляли, не вимагали на залученні в судовому засіданні, при розгляді клопотань відносно громадянина Молдови ОСОБА_6 перекладача на молдовську мову.

Ні сам затриманий, ні його адвокат не вказували, що залучення перекладача на російську мову порушує права ОСОБА_6 при розгляді клопотань прокурора про застосування тимчасового арешту слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, клопотання про застосування екстрадиційного арешту та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які вже розглядалися слідчими суддями Малиновського районного суду міста Одеси.

Будь-яких скарг з боку ОСОБА_6 та його захисників на дії працівників правоохоронних органів, прокуратури та адвокатів, не подавалося, ухвали слідчих суддів про застосування тимчасового арешту, обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не оскаржувалися.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що при розгляді скарги адвоката на наказ про видачу ОСОБА_6 , не має підстав вважати, що ОСОБА_6 , не розумів що відбувається з початку його затримання, не розумів підстав затримання та застосування і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та відповідно змісту наказу про його видачу.

Судом враховується, що у поясненнях відібраних у ОСОБА_6 оперуповноваженим ДУ «ОСІ», затриманий також вказував, що володіє двома мовами «російською та молдовською».

Приймаючи участь в судовому засіданні у Малиновському районному суді міста Одеси особисто 04 грудня 2023 року, під час судових засідань надавав пояснення російською мовою за допомогою перекладача, заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку адвоката. Ніяких клопотань щодо неможливості проведення засідання у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не розуміє російську мову на тому рівні, щоб мати можливість захищатися від кримінального переслідування, не заявлялося ніколи ні самим затриманим, ні його захисниками, ні 06 жовтня 2023 року, коли Малиновським районним судом приймалося рішення про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення його видачі та фактичної передачі компетентним органам ФРН., ні 04 грудня 2023 року, коли суд продовжував строк дії запобіжного заходу.

Стосовно другої підстави, а саме незадовільного стану здоров`я, судом приймаються до уваги документи надані прокурором.

Судом встановлено, що 25 січня 2024 року Одеською медичною частиною №21 в повному обсязі проведено медичне обстеження ОСОБА_6 , на підставі якого складено довідку № 30/ОММЧ-21-24-вн від 25.01.2024 року, з якої убачається, що медичними працівниками зроблені всі необхідні дослідження для встановлення стану здоров`я затриманого та зроблено висновок, що стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, протипоказань для етапування та тримання його під вартою не має.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що незадовільний стан здоров`я особи, не є підставою для скасування наказу про його видачу, оскільки п.2 ст.592 КПК України передбачено, що після прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію), Центральний орган України, може відстрочити фактичну передачу особи до іноземної держави, якщо особа тяжко хворіє і за станом здоров`я не можу бути видана без шкоди її здоров`ю до одужання.

Питання відстрочки належить до компетенції Центрального органу влади України, тому судом не вирішується.

Стосовно позиції сторони захисту щодо переслідування ОСОБА_6 правоохоронним органами ФРН з політичних мотивів, суд не погоджується з позицією захисника, оскільки усі документи надані суду підтверджують що ОСОБА_6 засуджений рішенням Земельного суду м. Кобленц за ст.243(1),242(1),244(1),303(1) (крадіжка, умисне знищення майна, хуліганство та грабіж) КК ФРН та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1статті 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно частини 1статті 7 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Частиною 1 ст. 8 вказаного Закону встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, на момент прийняття оскаржуваного наказу, ні ОСОБА_6 , ні його законний представник, не звертались у встановленому порядку із заявою про надання йому відповідних статусів та довідку про звернення за захистом в Україні не отримували.

З вищевикладеного, вбачається, що на момент прийняття оскаржуваного наказу , були відсутні обставини, передбачені ч. 4ст. 590 КПК України, та законних підстав для прийняття рішення про відмову у видачі (екстрадиції) ОСОБА_6 до Федеративної Республіки Німеччини, не існувало. Таким чином, наведені доводи сторони захисту є необґрунтованими і не можуть бути законною підставою для задоволення даної скарги.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що дану скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 591, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 на рішення про видачу особи (екстрадицію), в порядку ст. 591 КПК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1