Житомирський апеляційний суд
Справа №287/2680/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 08.11.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2023 року, а саме:

- трактор марки БЕЛАРУС 892, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 - шляхом тимчасового позбавлення прав ОСОБА_8 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном;

- велосипед, який належить ОСОБА_10 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у реанімаційному відділенні КНП «Олевська ЦЛ».

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про накладання арешту в частині розпорядження та користування майном та зобов`язати відповідальну особу негайно повернути майно власнику ОСОБА_8 . При цьому, зазначає, що підставою накладення арешту на майно, а саме трактор марки БЕЛАРУС 892, д.н.з. НОМЕР_1 було клопотання слідчого про проведення відповідних експертиз, разом з цим, відповідні експертизи на час розгляду клопотання в суді були проведені і виявленні пошкодження зафіксовані. Зазначає, що 14.11.2023 було скеровано адвокатський запит стосовно проведення необхідних дій за участі майна та призначення експертиз, на що було отримано відповідь від старшого слідчого СВ відділення поліції №2 ОСОБА_9 , що всі слідчі дії проведені та необхідні експертизи призначені та додано документи. Таким чином, даний трактор марки БЕЛАРУС 892, д.н.з. НОМЕР_1 досліджений відповідними спеціалістами, проведено детальну фіксацію механічних пошкоджень на ньому та призначено всі необхідні експертизи з його залученням, а відтак відпала необхідність в подальшому арешті в частині розпорядження та користування майном. Вважає, що висновки суду щодо мети накладення арешту задля збереження речового доказу, з урахуванням змісту клопотання та додатків до нього, є припущеннями слідчого судді, а підстави для накладення арешту на майно слідчий суддя взагалі не встановив, обмежившись цитуванням статей кримінального процесуального законодавства. Крім того, слідчий суддя не з`ясував чи є на даний час у відділенні поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області майданчик зберігання речових доказів відповідно до постанови КМУ від 19.11.2012 р. за №1104, а на даний час трактор марки БЕЛАРУС 892, д.н.з. НОМЕР_1 зберігається під відкритим небом на території відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що призводить до його пошкодження. Також, слідчий суддя не з`ясував чи є накладення арешту на дане майно дійсно доведеним задля необхідності для його збереження, а також, що накладення арешту є найбільш доцільною процесуальною дією у даному випадку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника - адвоката ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вважає апеляційний суд, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст.94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, 25.10.2023 року, о 18 год. 40 хв., в АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , рухаючись на власному тракторі марки БЕЛАРУС 892, державний номерний знак НОМЕР_1 у зв`язку з погодними умовами не побачивши перешкоди здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який стояв посередині проїжджої частини. Внаслідок отриманих травм останній помер у реанімаційному відділенні КНП «Олевська ЦЛ» ОМР.

Відомості про початок досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 26.10.2023 року за № 0000232 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

25.10.2023 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди по вул. Гагаріна, в с. Лопатичі, Коростенського району, Житомирської області вилучено трактор марки БЕЛАРУС 892, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та велосипед, який належить ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 трактор колісний марки БЕЛАРУС 892, державний номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 26.10.2023 року вилучені трактор марки БЕЛАРУС 892, державний номерний знак НОМЕР_1 та велосипед визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000232 від 26.10.2023 року.

Крім того, постановою слідчого від 26.10.2023 року трактор марки БЕЛАРУС 892, державний номерний знак НОМЕР_1 визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчий зазначав, що існують всі правові підстави для накладення арешту на вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 25.10.2023 року майно, яке в подальшому буде досліджено та оцінено органом досудового розслідування відповідно до вимог ст.94 КПК України та буде прийнято законне процесуальне рішення у розумні строки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту, та що майно, на яке накладено арешт та зазначене в клопотанні, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

В свою чергу, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить слідчий накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно вилучене в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі на трактор марки БЕЛАРУС 892, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна, в тому числі й на трактор марки БЕЛАРУС 892, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника майна співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що арешт майна - це тимчасовий захід, а тому власник майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про зняття арешту в разі не проведення слідчих дій з вказаним майном протягом тривалого часу або встановленням обставин, які впливають на необхідність подальшого такого арешту, або у разі , коли підстави для арешту відпали.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що для проведення повного та неупередженого розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, накладення арешту на майно із заборонами є необхідним, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є знаряддям та доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 08.11.2023, якою накладено арешт на майно, вилучене у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2023 року, а саме: трактор марки БЕЛАРУС 892, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 - шляхом тимчасового позбавлення прав ОСОБА_8 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном; велосипед, який належить ОСОБА_10 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :