Справа № 466/9526/18
Провадження № 1-кп/466/62/23
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000523 від 25.09.2018 року щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кропивник Долинського району Івано-Франківської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, депутата Львівської міської ради, адвоката, керівника АО «Юридична фірма «Марусяк і Партнери», раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :

На розгляді з 29.11.2018 року в Шевченківському районному суді м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Ухвалою від 30.11.2018 року призначено розгляд обвинувального акту у підготовчому судовому засіданні з викликом учасників провадження.

Ухвалою від 30 травня 2019 року призначено на підставі обвинувального судовий розгляд.

В судовому засіданні 29.11.2023 року прокурор ОСОБА_4 надав суду письмову постановиу від 29 листопада 2023 року, погоджену заступником керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 про відмову від підтримання державного обвинувачення в порядку ст.340 КПК України. Згідно постанови прокурор вважав за необхідне відмовитись від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні №0000523 від 25.09.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В обґрунтування поданої постанови зазначає, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, будучи, відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області № 2498 від 13.10.2016, членом поліцейської комісії Головного управління Національної поліції у Львівській області, 24.09.2018, близько 12:00 год., перебуваючи біля будинку за адресою: м. Львів, вул. Котлярська, 10, під час розмови з ОСОБА_7 стосовно проходження ОСОБА_8 конкурсу на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області, діючи з умислом на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вводячи останнього в оману про свої можливості вплинути на прийняття поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області рішення про рекомендацію ОСОБА_8 на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області та про свої наміри вплинути на прийняття зазначеного рішення у разі надання йому ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 500 доларів США, не маючи дійсного наміру та можливості вплинути на прийняття поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області такого рішення та бажаючи заволодіти грошовими коштами ОСОБА_7 , висловив останньому протиправну вимогу про надання йому грошових коштів в сумі 500 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області рішення про рекомендацію ОСОБА_8 на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області.

Будучи введеним в оману та переконаним, що ОСОБА_3 завдяки своєму становищу члена поліцейської комісії ГУ НП у Львівській області зможе вплинути на прийняття поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області рішення про рекомендацію ОСОБА_8 на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області, ОСОБА_7 погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_3 .

За результатами проведення 25.09.2018 співбесіди з ОСОБА_8 , зважаючи на те, що при вирішенні питання щодо рекомендації останнього на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області усі члени поліцейської комісії ГУ НП у Львівській області проголосували «ЗА», поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області прийнято рішення про рекомендацію ОСОБА_8 на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області.

У подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману, 26.09.2018, близько 11:53 год., перебуваючи біля будинку за адресою: м. Львів, пр.Чорновола, 57, під час розмови з ОСОБА_7 , вводячи останнього в оману про те, що він вплинув на прийняття 25.09.2018 поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області рішення про рекомендацію ОСОБА_8 на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення одержав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 доларів США (що згідно курсу Національного банку України, становило 14030,60 гривень) за нібито здійснення ним впливу на прийняття поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області зазначеного рішення, та заволодів вказаними грошовими коштами, чим завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 14030,60 гривень.

Згідно з встановленим судом порядком та обсягом дослідження доказів, у ході судового розгляду досліджено наступні докази сторони обвинувачення.

Заяву ОСОБА_7 від 25.09.2018, згідно з якою, він просить притягнути до відповідальності адвоката ОСОБА_3 , який будучи членом конкурсної комісії по добору кандидатів на службу в поліцію, вимагає в нього неправомірну вигоду в розмірі 500 доларів США за сприяння у проходженні співбесіди його сином ОСОБА_8 .

Заяву ОСОБА_7 про надання особистих грошових коштів від 25.09.2018, згідно з якою, він надав власні грошові кошти в сумі 500 доларів США для документування протиправної діяльності ОСОБА_3 .

Протокол огляду, ідентифікації та помічення грошових коштів від 26.09.2018, згідно з яким, оглянуто та помічено спецхімпрепаратом «Светлячок-М» грошові кошти, надані ОСОБА_7 , в сумі 500 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США із наступними серіями та номерами: DG49606095A, KD54573352A, KL77381765D, FG58199888A, KL64099656A, після чого повернуто їх ОСОБА_7 для подальшого використання під час проведення заходів з підтвердження фактичних даних протиправної діяльності ОСОБА_3 .

Протокол про результати проведення НСРД №3525/39/112-2018 від 11.10.2018 з доданим електронним носієм інформації №3101, які підтверджують, що 26.09.2018 об 11:34 год. у приміщенні «McDonald's» відбулась зустріч між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , в ході якої вони обговорювали різні побутові теми. Під час зустрічі ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_8 пройшов співбесіду. При цьому, ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_8 дуже готувався, все вивчив, фізо перший пробіг, ідеально здав тести. Після цього вони разом вийшли із закладу, підійшли до автомобіля ОСОБА_3 та ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 грошові кошти.

Протокол про результати контролю за вчиненням злочину №2077/16/04-2018 від 02.10.2018, згідно з яким, 25.09.2018 для спростування чи отримання доказів злочинної діяльності прокурором винесено постанову про проведення контролю за вчиненням злочину, після чого 26.09.2018 проведено огляд, ідентифікацію та помічення спецхімпрепаратом «Светлячок-М» грошових коштів, наданих ОСОБА_7 , в сумі 500 доларів США та передано їх ОСОБА_7 для подальшого використання під час проведення заходів з підтвердження фактичних даних протиправної діяльності ОСОБА_3 . У подальшому 26.09.2018, близько 11:53 год., ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 57, одержав від ОСОБА_7 у якості неправомірної вигоди вищевказані грошові кошти в сумі 500 доларів США.

Протокол затримання особи від 26.09.2018, згідно з яким, 26.09.2018, близько 12:00 год., у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_3 за підозрою в одержанні неправомірної вигоди в розмірі 500 доларів США від ОСОБА_7 за сприяння у проходженні співбесіди на службу в поліції його сином ОСОБА_8 , а також проведено особистий обшук ОСОБА_3 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 500 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США із наступними серіями та номерами: DG49606095A, KD54573352A, KL77381765D, FG58199888A, KL64099656A, які повністю співпали з серіями і номерами купюр, вказаних у вищезазначеному протоколі огляду, ідентифікації та помічення грошових коштів від 26.09.2018. Окрім цього, зроблено змиви з пальців та долонь правої і лівої рук затриманого. У ході затримання ОСОБА_3 пояснив, що отримав вказані грошові кошти від ОСОБА_7 як гонорар за його адвокатську діяльність, оскільки останній є його клієнтом у 3 справах і у нього наявна заборгованість.

Висновок експерта №4968 від 30.10.2018, який підтверджує, що у змивах з правої і лівої рук ОСОБА_3 є нашарування спеціальної хімічної речовини неорганічної природи «Светлячок-М» з жовтувато-зеленою люмінесценцією, яка має спільну родову належність із спеціальною хімічною речовиною «Светлячок-М», яка використовувалась 26.09.2018 при поміченні грошових коштів в сумі 500 доларів США.

Документи, вилучені в ході проведення 24.10.2018 тимчасового доступу до речей і документів у ГУ НП у Львівській області, які підтверджують, що відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області № 2498 від 13.10.2016, ОСОБА_3 був членом поліцейської комісії Головного управління Національної поліції у Львівській області, а також те, що 25.09.2018 на засіданні поліцейської комісії ГУ НП у Львівській області у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 проведено співбесіду з кандидатом на посаду слідчого ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , за результатами якої прийнято рішення рекомендувати ОСОБА_8 до проходження служби в поліції та на зайняття вакантної посади. Усі члени комісії, у тому числі ОСОБА_3 , проголосували «ЗА».

У ході судового розгляду допитано в якості свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що у 2017-2018 рр. працював на посаді начальника УВБ у Львівській області ДВБ НП України та на громадських засадах був членом поліцейської комісії ГУ НП у Львівській області, яка проводила співбесіди з кандидатами на посади в поліції. До цієї комісії також входили ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Наприкінці 2018 року співбесіду з комісією проходив ОСОБА_8 як кандидат на посаду слідчого. Усі члени комісії задавали йому запитання та за результатами співбесіди члени комісії проголосували «За». ОСОБА_12 теж проголосував «За». Жодного впливу на нього та на інших членів комісії ОСОБА_3 не здійснював. Члени комісії голосували за своїм внутрішнім переконанням. Щодо інших кандидатів, які проходили співбесіди, ОСОБА_3 також його ніколи не просив і не впливав на нього. Більше того, ОСОБА_3 і не міг здійснювати жодного впливу на ОСОБА_12 та на інших членів комісії.

Також у ході судового розгляду допитано в якості свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що у 2018 році був членом поліцейської комісії ГУ НП у Львівській області, яка проводила співбесіди з кандидатами на посади в поліції. До цієї комісії також входили ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Відносини між усіма членами поліцейської комісії були суто діловими. Зустрічались вони лише на засіданнях поліцейської комісії. Пам`ятає, як у 2018 році співбесіду з поліцейською комісією проходив ОСОБА_8 . Було видно, що останній підготувався до співбесіди, поводився впевнено, відповів на усі задані йому запитання. Після цього усі члени комісії проголосували «За». ОСОБА_3 не просив його та інших членів комісії голосувати за ОСОБА_8 , жодним чином на них не впливав. Щодо інших кандидатів, які проходили співбесіди, ОСОБА_3 також його ніколи не просив і не впливав на нього. Окрім цього, ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_3 апріорі не міг здійснювати жодного впливу на нього та на інших членів поліцейської комісії. Усі вони приймали рішення самостійно.

Окрім цього, допитано в якості свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що у 2018 році була головою поліцейської комісії ГУ НП у Львівській області, яка проводила співбесіди з кандидатами на посади в поліції. До цієї комісії також входили ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Пам`ятає, як співбесіду з поліцейською комісією проходив ОСОБА_8 . Це була його не перша спроба, оскільки попереднього разу поліцейська комісія не рекомендувала його. Під час співбесіди ОСОБА_8 добре відповідав на запитання по законодавству. Було видно, що він підготувався до співбесіди. Після цього усі члени комісії проголосували «За». ОСОБА_3 не просив її голосувати за ОСОБА_8 , жодним чином на неї не впливав.

Водночас, з моменту скерування обвинувального акту до суду 29.11.2018 по даний час у жодне судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_7 та жодного разу не повідомив суд про причини своєї неявки. Судові повістки щодо виклику в усі судові засідання Шевченківський районний суд м. Львова скеровував за місцем проживання ОСОБА_7 .

Також, прокурор особисто двічі вручав судові повістки про виклики ОСОБА_7 у судові засідання ОСОБА_8 для передачі ОСОБА_7 . У подальшому ОСОБА_8 відмовився отримувати судові повістки для ОСОБА_7 , мотивуючи тим, ще вже не проживає з ним спільно.

Окрім цього, протягом судового розгляду Львівською обласною прокуратурою скеровано начальнику УСР у Львівській області ДСР НП України 6 листів (доручень) щодо встановлення фактичного місця проживання ОСОБА_7 , абонентського номеру, який він використовує, та вручення йому судових повісток про виклики у судові засідання Шевченківського районного суду м. Львова. Згідно з отриманою від УСР у Львівській області ДСР НП України інформацією, на неодноразові виходи за місцем проживання ОСОБА_7 двері помешкання працівникам поліції ніхто не відчиняє, на телефонні дзвінки працівників поліції ОСОБА_7 не відповідає.

Також, за клопотаннями прокурора Шевченківський районний суд м. Львова тричі накладав на потерпілого ОСОБА_7 грошові стягнення за неприбуття у судові засідання.

Водночас, КПК України не передбачає можливості застосування приводу до потерпілого у кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначене, Львівською обласною прокуратурою вжито вичерпних заходів для забезпечення допиту у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 з метою отримання важливого для кримінального провадження доказу, однак ОСОБА_7 жодного разу у судові засідання не з`явився, що свідчить про його явне небажання приймати участь у судовому розгляді даного кримінального провадження та надавати показання суду, а також про відсутність у нього процесуального інтересу та бажання захищати і реалізовувати свої права.

Згідно з ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16-к зазначено, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Разом з тим, допитаний у якості обвинуваченого ОСОБА_3 повідомив, що знає ОСОБА_7 з 2012 року, надавав йому адвокатські послуги у кількох справах. Приблизно у вересні 2012 року до нього в офіс приїхав ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , консультувалися стосовно заволодіння грошима дружиною ОСОБА_8 . У подальшому були укладені договори про надання правової допомоги, останній з яких - договір №5/16 від 01.07.2016. Також орієнтовно вкінці 2015 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_3 для отримання консультації щодо участі в судовій справі за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про скасування держреєстрації права власності на авто. Справа розглядалася у Франківському районному суді м.Львова. Був підписаний договір між ОСОБА_3 і ОСОБА_15 (договір №23/15 від 17.04.2015) та між ОСОБА_3 і ОСОБА_16 (договір №42/16 від 17.04.2016). Усі розрахунки по цих договорах проводились виключно ОСОБА_7 (орієнтовно 500 доларів США за участь у справі та 600 грн. за участь у судовому засіданні). У подальшому ОСОБА_3 брав участь в цивільній справі за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про визнання недійсним договору купівлі-продажу авто (орієнтовно 500 доларів США за участь у справі та 600 грн. за участь у судовому засіданні). Окрім цього, ОСОБА_7 подав заяву про вчинення злочину, в якій вказав, що ОСОБА_14 , яка працювала в Прокуратурі Львівської області, взяла в нього 11 000 доларів США за працевлаштування ОСОБА_8 в прокуратуру, але останній не працевлаштувався. ОСОБА_3 підписав договір з ОСОБА_7 та з ОСОБА_8 (договір №49/16 від 05.10.2016), відповідно до якого, надавав їм правову допомогу під час допитів (оплата 500 доларів США та додатково за участь у слідчих діях). За вказану правову допомогу оплачував виключно ОСОБА_7 , у тому числі - за ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (рідну сестру ОСОБА_15 ).

Після надання зазначених адвокатських послуг у ОСОБА_7 утворився борг перед ОСОБА_3 у розмірі 500 доларів США. ОСОБА_3 час від часу нагадував ОСОБА_7 про це, але він сказав, що як будуть гроші, то він передзвонить.

З жовтня 2017 року ОСОБА_3 був членом поліцейської комісії ГУ НП у Львівській області. Комісія складалася з 5 осіб (він, ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ). Комісія голосує таємно більшістю голосів.

У 2017 році ОСОБА_8 проходив конкурс на посаду слідчого. Комісія його не рекомендувала, оскільки ОСОБА_9 мала інформацію, що ОСОБА_8 (чи хтось від нього) пропонували хабар лікарю. Оскільки була така інформація, то комісія вирішила відмовити у рекомендації.

24.09.2018, близько 11.30 год. - 12.00 год., до ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_7 і сказав, що хоче зустрітися і поговорити по розрахунках і з приводу ОСОБА_8 , який іде на комісію. ОСОБА_3 йому відповів, що кошти може привезти в офіс, а з приводу комісії - то нехай іде ОСОБА_8 на комісію, скаже, чому хоче бути поліцейським, і так далі. Проте, ОСОБА_7 дуже наполягав на зустрічі.

У подальшому зустрівся з ОСОБА_7 біля виходу з будинку на АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 сказав, що оплатить ОСОБА_3 борг, на що він погодився. Також ОСОБА_7 сказав, що хоче гарантії на комісії. ОСОБА_3 відповів, що гарантій жодних немає, і ніхто не може їх дати. Комісія голосує. ОСОБА_7 сказав, що всі кандидати платять гроші в сумі від 500 до 1000 доларів США. ОСОБА_3 запитав, кому платять, оскільки знав, що ніхто з комісії не впливає один на одного, не переконує в необхідності «потрібного» голосування, тощо. ОСОБА_7 хотів, щоб ОСОБА_3 прогарантував рішення комісії і з усіма переговорив, а також хотів наперед заплатити за це ОСОБА_3 , на що він обурився і сказав, що не має часу говорити, а також сказав, щоб ОСОБА_7 пішов собі. Тоді останній попросив, щоб ОСОБА_3 хоча б після комісії повідомив результат, оскільки він дуже переживає за ОСОБА_8 .

25.09.2018 було засідання поліцейської комісії, на якому, зокрема, проходив співбесіду ОСОБА_8 . Члени комісії, у тому числі ОСОБА_3 , задали йому запитання. Він на всі запитання відповів. Його ще запитали, що зі справою про лікаря. Він відповів, що та справа закрита. Комісія одноголосно проголосувала «ЗА».

26.09.2018, орієнтовно об 11:30 год., ОСОБА_7 3 рази дзвонив до ОСОБА_3 , домовились про зустріч в «McDonald's». Під час цієї зустрічі говорили на різні теми, після чого вийшли на вулицю, перейшли через дорогу, підійшли до автомобіля ОСОБА_3 , ОСОБА_7 запитав за знижку, на що ОСОБА_3 відповів, що роботу йому зробив, і вона стільки коштує. У подальшому ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 гроші в сумі 500 доларів США - вищевказану заборгованість за адвокатські послуги, після чого вони попрощались.

Після цих подій, у зв`язку з наявністю заборгованості за адвокатські послуги, ОСОБА_3 та АО «ЮФ «Марусяк і Партнери» звернулися в суд із позовом до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про стягнення боргу.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09.08.2019 у справі №464/1291/19, ухвалено стягнути з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_3 5 253,72 грн. та на користь АО «ЮФ «Марусяк і Партнери» - 4 432,16 грн. На даний час рішення суду перебуває на виконанні у виконавчій службі.

Окрім цього, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.02.2019 у справі №465/1594/19 затверджено мирову угоду, згідно з якою, ОСОБА_16 визнала суму боргу у сумі 4202,52 грн. Крім того, ОСОБА_16 підтвердила, що оплатою послуг згідно договору займався ОСОБА_7 , що підтверджується заявою від 07.06.2019.

Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що вищевказаними рішеннями судів підтверджується наявність заборгованості за правову допомогу у розмірі 13 887,40 грн., що згідно курсу валют станом на вересень 2018 року становило 500 доларів США.

Окрім цього, Шевченківським районним судом м.Львова досліджено докази сторони захисту, а саме: договір про надання правової допомоги №5/16 від 01.07.2016, договір про надання правової допомоги №23/15 від 17.04.2015, договір про надання правової допомоги №49/16 від 05.10.2016, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09.08.2019, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11.02.2020, мирову угоду від 07.06.2019 між ОСОБА_3 , АО «ЮФ «Марусяк і Партнери» та ОСОБА_16 , постанову від 08.10.2019 про відкриття виконавчого провадження №60243759, постанову від 08.10.2019 про відкриття виконавчого провадження №60243970, постанови про арешт майна боржника від 04.11.2019, вимогу АО «ЮФ «Марусяк і Партнери» від 06.12.2018 до ОСОБА_7 , розрахунок витрат на правову допомогу від 06.12.2018, процесуальні документи з кримінального провадження №0000223 від 18.11.2015, у якому ОСОБА_3 надавав правову допомогу ОСОБА_7 .

Зазначені документи підтверджують факти надання ОСОБА_3 та АО «ЮФ «Марусяк і Партнери» правової допомоги ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також наявності у останніх заборгованості за надану правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене, досліджені у ході судового розгляду докази сторони обвинувачення підтверджують, що ОСОБА_3 був членом поліцейської комісії ГУ НП у Львівській області, 25.09.2018 у складі цієї поліцейської комісії спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проводив співбесіду з кандидатом на посаду слідчого ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , за результатами якої прийнято рішення рекомендувати ОСОБА_8 до проходження служби в поліції та на зайняття вакантної посади, усі члени комісії, у тому числі ОСОБА_3 , проголосували «ЗА», при цьому, жодного впливу на членів комісії при проведенні цієї співбесіди ОСОБА_3 не здійснював. Зазначені обставини не заперечуються і обвинуваченим ОСОБА_3 та його захисником, однак самі по собі не свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Також, досліджені у ході судового розгляду докази сторони обвинувачення підтверджують факт одержання ОСОБА_3 26.09.2018, близько 11:53 год., від ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 500 доларів США. Водночас, факт одержання від ОСОБА_7 цих грошових коштів підтвердив і обвинувачений ОСОБА_3 , повідомивши суду, що одержав їх у якості гонорару за надані для ОСОБА_7 адвокатські послуги. При цьому, сторона захисту надала суду документи, які підтверджують наявність заборгованості за надану правову допомогу.

Відповідно до диспозиції ст. 190 КК України, шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Згідно з судової практикою, під «обманом» прийнято розуміти навмисне перекручування або приховування істини з метою ввести особу в такий психологічний стан омани, під час якого така особа добровільно передає гроші, майно у розпорядження суб`єкта злочину. «Зловживання довірою» є таким способом введення в оману, який полягає у використанні суб`єктом злочину в корисливих незаконних діях довірливих відносин, які склались у нього з потерпілим, на шкоду останньому, тобто використання впевненості потерпілого у власній чесності, відвертості, порядності для вчинення дій, спрямованих на задоволення інтересів потерпілого.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі. Тому, щоб кваліфікувати дії суб`єкта злочину як шахрайство, необхідна наявність психічного впливу суб`єкта злочину на потерпілого шляхом обману або зловживання довірою, що має своїм наслідком добровільне передання коштів.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009, обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», від 21.10.2011 у справі «Коробов проти України», від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

Водночас, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. Разом з тим, якщо небезпідставні доводи сторони захисту не можуть бути спростовані з наведенням переконливих мотивів, які ґрунтуються на обставинах відповідного провадження, то це свідчить про існування розумного сумніву в доведеності винуватості особи.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За результатами оцінки усіх досліджених у ході судового розгляду доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спростувати показання обвинуваченого ОСОБА_3 про одержання ним від ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 500 доларів США у якості гонорару за надані адвокатські послуги, а також довести поза розумним сумнівом, що вказані грошові кошти ОСОБА_3 одержав, діючи з умислом на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману, вводячи останнього в оману про те, що він вплинув на прийняття 25.09.2018 поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області рішення про рекомендацію ОСОБА_8 на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області, та заволодів ними, без показань потерпілого ОСОБА_7 неможливо.

Також, без показань потерпілого ОСОБА_7 відсутні будь-які докази, які б підтверджували фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а саме - факт зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_3 24.09.2018, близько 12:00 год., біля будинку за адресою: м. Львів, вул. Котлярська, 10, їхньої розмови стосовно проходження ОСОБА_8 конкурсу на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області, а також введення ОСОБА_3 ОСОБА_7 в оману про його можливості та наміри вплинути на прийняття поліцейською комісією ГУ НП у Львівській області рішення про рекомендацію ОСОБА_8 на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області у разі надання йому ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 500 доларів США.

Згідно з доказами, здобутими у ході досудового розслідування, не було жодних очевидців спілкування ОСОБА_7 з ОСОБА_3 стосовно проходження ОСОБА_8 конкурсу на зайняття вакантної посади слідчого ГУ НП у Львівській області, зокрема, співбесіди з поліцейською комісією, та одержання ОСОБА_3 від ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 500 доларів США. У ході допиту на стадії досудового розслідування ОСОБА_8 повідомив, що йому нічого про це не було відомо.

Окрім цього, у ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заявили про провокацію вчинення злочину.

У п. 60 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви», та п.п. 133-135 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Худобін проти Росії», зазначено, що у випадку, коли підсудний заявляє про підбурювання його до вчинення злочину, національний суд повинен ретельно перевірити матеріали кримінальної справи, оскільки з метою забезпечення права на справедливий судовий розгляд справи в розумінні п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод всі докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції, мають визнаватися недопустимими.

У п. 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви» зазначено, що оскільки доводи заявника не були повністю необґрунтованими, саме прокуратура мала довести, що факту підбурення не було. У разі відсутності таких доказів національні суди зобов`язані були проаналізувати факти у справі та вжити відповідних заходів, щоб встановити істину, а також з`ясувати, чи мало місце підбурювання. У разі доведеності цього факту вони повинні діяти відповідно до норм Конвенції.

У п. 55 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви» та п. 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», зазначено, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

У п.п. 35, 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», п.128 рішення ЄСПЛ у справі «Худобін проти Росії», п.п. 46, 47 рішення ЄСПЛ у справі «Ванян проти Росії» Європейський суд з прав людини повторює, що використання доказів, отриманих унаслідок підбурювання з боку поліції, не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд справи.

Європейський суд з прав людини у п. 44 рішення від 28.06.2018 у справі «Чохонелідзе проти Грузії» зазначає, що використання таємних агентів як методу законного розслідування для боротьби з серйозними злочинами вимагає, щоб чіткі, відповідні і достатні процесуальні гарантії відмежовували дозволену поведінку поліції від провокування на кримінально караний вчинок, оскільки суспільним інтересом не можна виправдати використання доказів, здобутих шляхом підбурювання з боку поліції. У п. 45 даного рішення Суд робить висновок, що у кожній окремій справі важливо встановити, чи була кримінальна дія вже вжита на той час, коли джерело розпочало співпрацю з поліцією.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини не визнав провокаційними дії правоохоронних органів у справі «Мілінііне проти Литви» та зазначив, що в даній справі поліція «приєдналася» до злочинної діяльності, а не ініціювала її. Наведене вище дає підстави дійти висновку про те, що ЄСПЛ чітко розмежував межі дозволеного під час проведення правоохоронними органами негласних слідчих дій, тобто якщо вказані працівники з метою штучного збільшення показників боротьби зі злочинністю спеціально залучають для цього підготовлену особу, яка в подальшому під їхнім контролем активними діями провокує «злочинця» до вчинення кримінального правопорушення, то докази на підтвердження винуватості, здобуті в ході такої провокації, суд зобов`язаний визнати як недопустимі, а особу обвинуваченого - виправдати. Водночас, коли представники правоохоронних органів обмежились пасивним спостереженням за злочинною поведінкою особи і в ході проведення негласних слідчих дій мав місце судовий контроль за дотриманням прав та свобод особи, зібрані докази будуть відповідати усім критеріям належності, допустимості та достовірності».

Без показань потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину, обставин звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів, залучення його до конфіденційного співробітництва, а також подальших його дій та дій правоохоронних органів з документування протиправної діяльності ОСОБА_3 , довести поза розумним сумнівом відсутність провокації ОСОБА_3 на вчинення кримінального правопорушення, про яку заявив останній, неможливо.

Суд прийняв та долучив до матеріалів провадження постанову прокурора, направив потерпілому ОСОБА_7 листа від 30.11.2023 року з долученням до такого копії постанови прокурора від 29.11.2023 року. Зокрема, суд розяснив ОСОБА_7 норми ст.340 КПК України та повідомив, щдо він має можливість підтримати обвинувачення в суді.

Потерпілий ОСОБА_7 після отримання судом постанови прокурора від 29.11.2023 року, повторно до суду не прибув, не повідомив суд про прийняте своє рішення щодо підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0000523 від 25.09.2018 року.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 просив закрити провадження у справі

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 , також просив закрити провадження у справі з підстав відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_7 вчергове не прибув в судове засідання.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечив щодо закриття провадження, т.я. потерпілий ОСОБА_7 не виявив бажання підтримувати обвинувачення в кримінальному провадженні.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників кримінального провадження, враховуючи, що прокурор дійшов переконання, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст.190 КК України, не підтверджується та, виконавши вимоги ст.341 КПК України погодив постанову від 29 листопада 2023 року про відмову від підтримання державного обвинувачення заступником керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , якою відмовився від підтримання державного обвинувачення

у кримінальному провадженні №0000523 від 25.09.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а потерпілий у даному кримінальному провадженні, який міг би підтримувати обвинувачення в суді не виявив такого бажання, вважає можливим закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених п.2 ч.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до положень ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства належать змагальність сторін, підтримання державного обвинувачення в суді прокурором, забезпечення доведеності вини.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до положень ст.340 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог статті 341 цього Кодексу повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Потерпілий ОСОБА_7 не висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.284 КПК України - кримінальне провадження закривається судом, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставина, передбачена, зокрема, п.2 частини другої цієї статті, виявляється під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Крім того, ч.2 ст.26 КПК України передбачено, що відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Однією із засад кримінального провадження є диспозитивність, яка відповідно до ч.2 ст.26 КПК України полягає і у тому, що відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З огляду на викладене, враховуючи позицію сторін в судовому засіданні, суд вважає, що наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні щодо обвингуваченого ОСОБА_3 , застосований ухвалою від 27.09.2018 року слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у виді особистого зобовязання залишити до набрання ухвали законної сили.

Керуючись ст.100, п.2 ч.2, ч.7 ст.284, 370, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрити на підставі п.2 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні щодо обвингуваченого ОСОБА_3 , застосований ухвалою від 27.09.2018 року слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у виді особистого зобовязання залишити до набрання ухвали законної сили.

Речові докази визнані постановою від 26.09.2018 року слідчого: грошові кошти, на загальну суму 500 доларів США, які мають наступні серії та номери: купюра номіналом 100 (сто) доларів США - DG 49606095 A, купюра номіналом 100 (сто) доларів США - KD 54573352 A, купюра номіналом 100 (сто) доларів США - KL 77381765 D, купюра номіналом 100 (сто) доларів США - FG 58199888 A, купюра номіналом 100 (сто) доларів США - KL 64099656 A на яких виявлено сліди ознак світіння притаманні для світіння спецхімпрепарату «Сетлячок-М» конфіскувати в доход держави;

обезеззолені фільтри якими було зроблено змиви з правої та лівої руки ОСОБА_3 , 2 пари медичних гумових рукавиць, в яких проводились змиви з рук ОСОБА_3 та огляд грошових коштів - знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою від 01.10.2018 року слідчого судді Галицького районного суду м.Львова на речові докази та майно:

- грошові кошти, на загальну суму 500 доларів США, які мають наступні серії та номери: купюра номіналом 100 (сто) доларів США - DG 49606095 A, купюра номіналом 100 (сто) доларів США - KD 54573352 A, купюра номіналом 100 (сто) доларів США - KL 77381765 D, купюра номіналом 100 (сто) доларів США - FG 58199888 A, купюра номіналом 100 (сто) доларів США - KL 64099656 A на яких виявлено сліди ознак світіння притаманні для світіння спецхімпрепарату «Сетлячок-М»;

- 2 обезеззолені фільтри якими було зроблено змиви з правої та лівої руки ОСОБА_3 ;

- 2 пари медичних гумових рукавиць, в яких проводились змиви з рук ОСОБА_3 та огляд грошових коштів;

- мобільний телефон, марки «Айфон 8» з номером ІМЕІ: НОМЕР_1 та з сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 , який добровільно видав ОСОБА_3 .

Мобільний телефон, марки «Айфон 8» з номером ІМЕІ: НОМЕР_1 та з сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 - повернути власнику - ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати за проведення кримінальної експертизи № 4968 від 30.10.2018 року речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин у кримінальному провадженні №0000523 в сумі 3 575 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять гривень) віднести на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1