УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000142, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.190КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000142, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві, під процесуальним керівництвом прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000142, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.190КК України.

Так, невстановлені досудовим розслідуванням особи, з метою протиправного заволодіння чужим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , квартирою АДРЕСА_2 , а також банківським вкладом в АТ «Універсал Банк», які належать ОСОБА_4 , 17.08.2023 приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_5 надали для заведення спадкової справи заповіт № 52133228, складений на нотаріальному бланку серї ВРО № 000822, нібито посвідчений 08.12.2011 року приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 . В подальшому, на підставі поданого заповіту 17.08.2023 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 відкрито спадкову справу № 25/2023.

На виконання доручення прокурора у кримінальному провадженні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.03.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Крім того, згідно з листом Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № КВ-2023 від 18.08.2023 квартирою АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_7 від 24.01.2003 (реєстровий номер 206) та зареєстровано в Бюро 28.01.2003 за реєстровим № 1833.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на майно, квартира АДРЕСА_2 , на праві власності належить ОСОБА_4 , акту приймання-передачі нерухомого майна від 01.08.2018 та довідки про повну оплату майнових прав на квартиру № 01/08/2018-01ДП від 01.08.2018.

Допитана у якості потерпілої ОСОБА_8 повідомила, що є цивільною дружиною ОСОБА_4 , із яким з початку 2002 року та до 10.03.2023 спільно проживала. Разом із тим, зазначила, що ОСОБА_4 ніколи не відвідував місто Севастополь, заповіт, використаний у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу не складав.

Із урахуванням викладеного, на даний час є підстави вважати, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи підроблені спадкові документи, намагаються заволоділи правом власності на вказаний об`єкт нерухомості.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , а також банківський вклад в АТ «Універсал Банк», які належать ОСОБА_4 , є об`єктом кримінально протиправних дій, а відтак є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Постановою прокурора від 27.09.2023 року квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , а також банківський вклад в АТ «Універсал Банк» визнано речовим доказом, оскільки вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

З метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, зазначив, що клопотання підтримує та просить задовольнити. При цьому, уточнив клопотання в частині накладення арешту на банківський вклад в АТ «Універсал Банк», який належить ОСОБА_4 , просив не розглядати.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання з метою забезпечення арешту майна, в силу ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе здійснити без повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Зі змісту клопотання прокурора та долучених до нього матеріалів вбачається, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві, під процесуальним керівництвом прокурорів Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000142, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 190КК України.

Постановою прокурора від 27.09.2023 року, квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також того, що майно, зазначене у клопотанні прокурора - цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речового доказу у даному кримінальному провадженні, є всі правові підстави для накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , з метою забезпечення збереження як речових доказів.

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

При цьому, слідчий суддя не знаходить у висновках прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають, не допускається.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на:

-квартиру АДРЕСА_1 , без заборони використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають;

-квартиру АДРЕСА_2 , без заборони використання житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя