Справа №463/7742/23
Провадження №1-кс/463/6358/23
УХВАЛА

14 вересня 2023 р. слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львів про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000645 від 02.09.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України про накладення арешту на майно зазначене у клопотанні з підстав та мотивів викладених у такому.

Від адвокта ОСОБА_4 представника власника майна ОСОБА_5 , у судове засідання надійшла заява про розгляд клопотання без його участі та без участі власника майна, у задоволенні клопотання просив відмовити.

Слідчий (дізнавач) у судове засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя проходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Слідчим суддею встановлено, що відділом дізнання Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000645 від 02.09.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України з тих підстав 02.09.2023 приблизно о 13:35 год. гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на перехресті площі Старий Ринок та вулиці Князя Лева у м. Львові, поблизу будинку №7, що по площі Старий Ринок у м. Львові на законну вимогу пред`явив інспектору управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_5 » за серією та номером ІНА № 067497 від 15.08.1997, яке відповідно до бази даних ІПНП числиться за іншою особою, що може свідчити про факт підробки офіційного документа. ІКС ІПНП № 29830 від 02.09.2023.

02.09.2023 дізнавачем відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області проведено огляд місця події у ході якого виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.08.1997 року, яке видане ДАІ МВС-УВС у Львівській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідно до бази даних ІПНП числиться за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що може свідчити про факт підробки офіційного документа.

Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області (ТСЦ МВС № 4641) від 13.09.2023, згідно архівних даних, Львівським МРЕВ 15.08.1997 видавалося посвідчення водія НОМЕР_1 гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, посвідчення водія НОМЕР_1 : 15.08.1997 видавалося гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та 20.06.1995 видавалося гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Із врахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України та встановлених слідчим суддею обставини, зокрема, що посвідчення водія НОМЕР_1 : 15.08.1997 видавалося і гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та 20.06.1995 видавалося гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виключає необхідність перевірки справжності такого, а тому у задоволенні клопотання слідчий суддя відмовляє.

Керуючись вимогами ст.ст.170-173, 309 КПК України, -

постановив:

у задоволенні клопотання дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львів ОСОБА_9 про арешт майна відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання є підставою повернення особі тимчасово вилученого майна.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1