КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3427/2023 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_7 захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35», про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Ухвала обґрунтована тим, що судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, і йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, за ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року скасований в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Зараховано у строк відбування покарання термін затримання ОСОБА_6 з 11 січня 2017 року по 13 січня 2017 року та строк тримання під вартою з 13 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з дня його затримання на виконання вироку з метою направлення для відбування покарання.

Вирок Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 рок набрав законної сили 9 грудня 2020 року. Згідно з протоколом затримання особи від 19 лютого 2021 року ОСОБА_6 затриманий 19 лютого 2021 року на підставі звернутого до виконання зазначеного вироку Київського апеляційного суду.

Поряд з тим, ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2021 року засуджений ОСОБА_6 , який затриманий 19 лютого 2021 року на підставі вироку Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року, був тимчасово залишений у ДУ «Чернігівський СІЗО» на час розгляду іншого кримінального провадження стосовно нього за обвинуваченням у вчинені 22 жовтня 2019 злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обраховується з 19 лютого 2021 року. У строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано термін затримання з 11 січня 2017 року по 13 січня 2017 року та строк тримання під вартою з 13 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, стосовно ОСОБА_6 у межах кримінального провадження, в якому постановлено вирок Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року, було застосовано попереднє ув`язнення з 11 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року. Вказаний строк цим же вироком суду зараховано у строк його покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншому кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_6 засуджений вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року за вчинення 22 жовтня 2019 року злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, стосовно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не обирався, а відтак відсутній строк, який підлягає зарахуванню як строк попереднього ув`язнення. Враховуючи, що за цим вироком ОСОБА_6 призначалося покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року), судом було зазначено початок відбування покарання з 19 лютого 2021 року та зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 11 січня 2017 року до 13 квітня 2017 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 , будучи затриманим 19 лютого 2021 року на виконання вироку Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року та тимчасово перебуваючи у ДУ «Чернігівський СІЗО» з 19 лютого 2021 року по 13 жовтня 2021 року на час розгляду Бобровицьким районним судом Чернігівської області стосовно нього нового кримінального провадження, фактично відбував покарання згідно вироку Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року, тому вказаний період часу є строком відбуття покарання, а не періодом попереднього ув`язнення у новому кримінальному провадженні, тому не підлягає зарахуванню у строк покарання.

За викладених вище обставин суд дійшов висновку, що вимоги клопотання засудженого є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Окрім того, судом враховано, що засуджений ОСОБА_6 вже звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про перерахунок строку попереднього ув`язнення. За результатами розгляду клопотання засудженого ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 10 січня 2022 року ОСОБА_6 відмовлено в його задоволенні. Переглядаючи вказану ухвалу суду від 10 січня 2022 року в апеляційному порядку, Київський апеляційний суд у своїй ухвалі від 27 липня 2022 року погодився з мотивами відмови у задоволенні клопотання засудженого та залишив вказану ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду без змін.

Враховуючи викладене, зокрема те, що питання про перерахунок строку попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_6 уже було вирішено ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2022 року, яка наразі є чинною, суд першої інстанції позбавлений права переглядати судове рішення, що набрало законної сили, тому законних підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 суд не знаходить.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути його справу.

Засуджений зазначає, що його справа триває з 2017 року і продовжувалася до 9 червня 2021 року, не припиняючись. Він відбував покарання з іспитовим строком, поки Верховний суд не скасував 27 листопада 2019 року вирок, а апеляційний суд, який був 7 травня 2019 року, залишив без змін вирок Дніпровського районного суду м. Києва. Обвинувачений зазначає, що цих ухвал не має у справах ні Верховного суду, ні апеляційного суду, а є лише ухвала від 9 грудня 2020 року, якою скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Києва.

Окрім того, засуджений ОСОБА_6 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких фактично просить надати йому копії документів та здійснити його доставку до Київського апеляційного суду для участі у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, позицію ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, захисника, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від16 травня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 11 січня 2017 року до 13 квітня 2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 травня 2019 року апеляційну скаргу прокурора - залишено без задоволення, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого та засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року задоволено касаційну скаргу прокурора, ухвалу Київського апеляційного суду від 7 травня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасовано в частині призначеного покарання; постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_6 на виконання цього вироку з метою направлення для відбування покарання.

Зараховано у строк відбування покарання термін затримання ОСОБА_6 як підозрюваного у вчиненні злочину з 11 січня 2017 року по 13 січня 2017 року та строк тримання під вартою з 13 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

В решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Вирок Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року набрав законної сили 9 грудня 2020 року.

Згідно з наявними у матеріалах справи даними ОСОБА_6 затриманий 19 лютого 2021 року на підставі звернутого до виконання зазначеного вироку.

Постановою Верховного Суду від 9 червня 2021 року вирок Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 в його інтересах - без задоволення.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2021 року засуджений ОСОБА_6 , затриманий 19 лютого 2021 року в порядку виконання вироку Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року, тимчасово залишений у ДУ «Чернігівський СІЗО» на час розгляду кримінального провадження стосовно нього за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів звертає увагу, що тимчасове залишення ОСОБА_6 у ДУ «Чернігівський СІЗО» на час розгляду кримінального провадження стосовно нього за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не є попереднім ув`язненням у даному кримінальному провадженні у розумінні вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення», а є строком відбуття покарання, призначеного вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні 22 жовтня 2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 19 лютого 2021 року.

У строк відбування покарання зараховано ОСОБА_6 термін затримання з 11 січня 2017 року по 13 січня 2017 року та строк тримання під вартою з 13 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Як зазначено у вказаному вироку, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавленні волі, тому підстав обирати йому запобіжний захід до вступу даного вироку в законну силу немає.

Колегія суддів звертає увагу, що фактично вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року на виконання вимог ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання, призначеного за вказаним вироком, повністю зараховано строк покарання, відбутий ОСОБА_6 за вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року, а саме:

- термін попереднього ув`язнення з 11 січня 2017 року по 13 січня 2017 року та строк тримання під вартою з 13 січня 2017 року по 13 квітня 2017 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі;

- та строк відбутого покарання за вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року станом на час постановлення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року - з дня його фактичного затримання - з 19 лютого 2021 року.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року набрав законної сили 18 серпня 2021 року та направлений на виконання відповідно до розпорядження Бобровицького районного суду Чернігівської області 15 вересня 2021 року.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Київського апеляційного суду від 9 грудня 2020 року, відбуваючи за вказаним вироком покарання у виді позбавлення волі, тимчасово перебував у ДУ «Чернігівський СІЗО», не маючи запобіжного заходу у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України, яке розглядалось Бобровицьким районним судом Чернігівської області, а, відтак, період знаходження ОСОБА_6 не є запобіжним заходом.

Окрім того, враховуючи, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні 22 жовтня 2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто, під час дії ст. 72 КК України в редакції Закон від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року якою передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 цієї статті, те, що період з 19 лютого 2021 року до дня набрання вказаним вироком законної сили, не є попереднім ув`язненням у даному кримінальному провадженні, а є строком відбуття покарання за попереднім вироком, колегія суддів доходить висновку, що до вказаного періоду перебування засудженого ОСОБА_6 під вартою положення ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VII) не підлягають до застосування.

Також колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_6 вже звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про перерахунок строку попереднього ув`язнення, та за результатами розгляду вказаного клопотання ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 10 січня 2022 року ОСОБА_6 відмовлено в його задоволенні, яка ухвалою Київського апеляційного суду від 27 липня 2022 року залишена без змін, на що обґрунтовано вказав суд в оскаржуваній ухвалі.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне, належним чином обґрунтоване рішенні, підстав для скасування або зміни вказаного судового рішення колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35», про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4