Справа № 130/2619/23
Провадження №11-кп/801/205/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2022 року за №0000381 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, пенсіонера, учасника АТО, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року, просив вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року відносно ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України змінити в частині визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У вступній частині виключити посилання на те, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2023 року до покарання за ст.126-1 КК України у виді одного року позбавлення волі, із застосуванням ст.75, ст.76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

У резолютивній частині зазначити, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання на виконання вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє насильство по відношенню до своєї співмешканки колишньої дружини ОСОБА_9 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку. А саме, ОСОБА_7 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до співмешканки дії, виражені у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_9 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Так, 14.06.2023 о 05:30 год. ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_9 домашнє насильство, що виразилося у словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 14.06.2023 відносно ОСОБА_7 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатом розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 25.07.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

21.06.2023 близько 11:42 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_9 домашнє насильство, що виразилося у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 21.06.2023 відносно ОСОБА_7 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатом розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 25.07.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також, 31.07.2023 о 15:00 год. ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_9 домашнє насильство, що виразилося у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, ОСОБА_9 звернулась до працівників поліції, відносно протиправних дій ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у звязку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст. 412 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2022 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік

Згідно ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання після закінчення іспитового строку та 16.03.2023 знятий з обліку органу пробації, тобто судимість у встановленому законом порядку знята і погашена.

Проте судом у вступній частині оскаржуваного вироку, а саме при зазначенні анкетних відомостей обвинуваченого, вказано, що ОСОБА_7 являється особою раніше судимою за вироком Жмеринського міськрайонного суду вiд 22.02.2023 до покарання за ст. 126-1 КК України у видi одного року позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробовуванням з іспитовим строком на один рік.

З урахуванням зазначеного, наявні підстави для виключення із вступної частини вироку вказівки про те, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2023 року до покарання за ст.126-1 КК України у виді одного року позбавлення волі, із застосуванням ст.75, ст.76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Призначивши покарання засудженому ОСОБА_7 у вигляді арешту строком на 2 місяці суд допустив порушення вимог ст. 374 КПК України, які є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки не вказав початок строку відбування покарання ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Потерпіла ОСОБА_9 надіслала заяву, в якій просила апеляційний розгляд проводити без її участі у звязку з погіршенням стану здоров`я, при вирішення апеляційної скарги покладалася на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, просив задоволити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Згідно п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне врахування судом даних про судимість ОСОБА_7 є обґрунтованими

Як передбачено ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Згідно ч.1 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 лютого 2022 року за ст. 126-1, ст. 75, ст. 76 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2023 року ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання після закінчення іспитового строку та 16.03.2023 знятий з обліку органу пробації, тобто судимість у встановленому законом порядку знята і погашена.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості.

Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Судом першої інстанції в порушення ст. 89 КК України у вступній частині оскаржуваного вироку при зазначенні анкетних відомостей обвинуваченого, вказано, що ОСОБА_10 раніше судимий за вироком Жмеринського міськрайонного суду вiд 22.02.2023 року до покарання за ст. 126-1 КК України у видi одного року позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Враховуючи викладене, у вступній частині вироку слід виключити посилання на те, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2023 року до покарання за ст.126-1 КК України у виді одного року позбавлення волі, із застосуванням ст.75, ст.76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 в резолютивній частині обвинувального вироку, з-поміж іншого, суд ухвалює рішення про початок строку відбування покарання.

Суд першої інстанції у вироці суду не визначив початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , що суперечить вимогам кримінального процесуального закону та впливає на правильність судового рішення.

ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні №0000381 запобіжний захід не обирався, відповідно початок строку відбування покарання обвинуваченому необхідно рахувати з моменту затримання його на виконання вироку суду.

Доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції ,

п о с т а н о в и в :

Задоволити апеляційну скаргу прокурора.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.11.2023 року відносно ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України змінити в частині визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У вступній частині виключити посилання на те, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.03.2023 року до покарання за ст.126-1 КК України у виді одного року позбавлення волі, із застосуванням ст.75, ст.76 КК України з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

У резолютивній частині зазначити, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання на виконання вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4