Справа № 686/2674/24
Провадження № 1-кс/686/1044/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зі змісту скарги вбачається, що 08.01.2024 р. ОСОБА_3 звертався до чергової частини Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області та повідомив про вчинення неправомірних дій відносно нього і його сім`ї, про що було складено протокол дізнавачем ОСОБА_4 , однак, всупереч ст.214 КПК України, протягом 24 год. відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_3 внесені не були, що свідчить про бездіяльність вказаної посадової особи. У скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати посадову особу дізнавача СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області: розглянути складений ним протокол та прийняти одне з двох передбачених КПК України рішень; після прийняття цього рішення, виконати інші свої посадові обов`язки, передбачені ч.1 ст.214 КПК України.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 , який клопотав про розгляд справи без його участі, та представник органу досудового розслідування не з`явились.

Згідно зі ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих сканкопій матеріалів перевірки №53-24, вбачається, що дійсно 08.01.2024 р. ОСОБА_3 звертався до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з заявою, яка була зафіксована у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.01.2024 р. та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ХРУП за №407 від 08.01.2024 р., зокрема, ОСОБА_3 у своїй заяві просив «прийняти міри до гр. ОСОБА_5 , яка, на його думку, обманювала ОСОБА_3 та його покійного сина ОСОБА_3 у тому, що вона онкохвора та вагітна. Проте, на думку ОСОБА_3 , ОСОБА_5 вагітна від іншої людини та на даний час зробила аборт. ОСОБА_3 відомо, що вказана особа проживає в Ярмолинецькому районі.»

В зазначених матеріалах перевірки наявні також пояснення ОСОБА_3 від 08.01.2024 р., згідно з якими ОСОБА_3 пояснив, що «його покійний син, гр. ОСОБА_6 , познайомився з ОСОБА_5 у травні 2022 року, між ними зав`язались відносини. За повідомленням гр. ОСОБА_5 , вона являється вагітною від сина ОСОБА_3 - ОСОБА_3 , а також повідомила, що являється онкохворою. Так, 31.10.2023 син заявника - гр. ОСОБА_3 загинув у зоні проведення бойових дій. ОСОБА_5 викинула пост в соціальній мережі про те, що вона вагітна від нього. Оскільки остання користувалась належним заявнику ОСОБА_3 мобільним телефоном, на якому залишились її фотографії, при перегляді яких ОСОБА_3 зрозумів, що гр. ОСОБА_5 зраджувала його сину. Так, остання надіслала ОСОБА_3 фотографії та повідомляла, що її вагітність проходить добре, проте ОСОБА_5 вже зробила аборт. Так, ОСОБА_3 та його син ОСОБА_3 перераховували грошові кошти ОСОБА_5 , оскільки вона вагітна, та винаймали їй квартиру. Це все, що ОСОБА_3 міг повідомити з даного приводу. Також, ОСОБА_3 просив встановити особу, яка представилась братом ОСОБА_5 , а саме гр. на прізвище ОСОБА_7 .»

Вказана, подана ОСОБА_3 , заява від 08.01.2024 р., в подальшому, була скерована до ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, де була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ВП №2 15.01.2024 р. за №191.

Відомості до ЄРДР за вказаною, поданою ОСОБА_3 , заявою від 08.01.2024 р., внесені не були, про що йому було повідомлено листом №933/102/24-2024 від 23.01.2024 р.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст.3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 від 08.01.2024 р. викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ч.3 ст.190 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, так, зі змісту поданої заяви не вбачається, що у випадку, про який повідомив ОСОБА_3 , мало місце саме умисне заволодіння чужим майном або придбання права на майно, шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема, й не зазначав ОСОБА_3 у своїй заяві про те, коли і де було вчинено, а також, в чому саме виразилось шахрайство), не наведено в заяві, й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій особи за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи ОСОБА_3 , висловлені ним у поданих заяві, до якої не було долучено жодних підтверджуючих документів, та скарзі про можливе вчинення в умовах воєнного стану кримінального правопорушення, зокрема, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та припущеннях ОСОБА_3 , і зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 із фактами: переривання вагітності ОСОБА_5 , яка за твердженням заявника була вагітна не від його загиблого сина; надання ОСОБА_5 фінансової допомоги як самим заявником, так і його загиблим сином. Однак, заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 08.01.2024 р., до якої не було долучено жодних підтверджуючих документів (зокрема й тих, які б підтверджували факт перерахування у певний час, як стверджує заявник й ним особисто, коштів для ОСОБА_5 ), не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення, та жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_5 , повідомляючи сина заявника ОСОБА_3 загиблого ОСОБА_3 , з яким співмешкала, про свою вагітність, мала намір заволодіти чужим майном або придбати право на це майно, саме шляхом обману чи зловживання довірою.

У п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженою особою Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, у даному випадку, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя