Справа№359/1636/20
Провадження №1-кп/359/70/2024
У Х В А Л А

7 лютого 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією та дистанційного зв`язку ВКЗ в залі суду кримінального провадження №0001765, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2019 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

щодо вчинення ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області з 25.02.2020 року перебуває зазначене кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 07.02.2024 року судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001765, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відновлено.

В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на даний час наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання. Крім того, ОСОБА_5 майже два роки до суд не з`являється, скеровуючи клопотання про відкладення у зв`язку із хворобою, не долучаючи жодних доказів. Крім того, Бориспільським РУП ГУ НП в Київській області неодноразово відвідуючи місце проживання ОСОБА_5 , встановлено, що за вказаною адресою він відсутній. Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Захисник обвинуваченого та сам обвинувачений проти задоволення клопотання заперечили. Обвинувачений зазначив, що не з`являвся до суду з поважних причин, у зв`язку зі станом здоров`я, змушений був проходити стаціонарні лікування, про що свідчать відповідні виписки з медичної карти. Зазначив, що не має на меті переховуватися від суду та розуміє наслідки неявки на судові засідання.

Заслухавши думки прокурора, захисника та обвинуваченого, ознайомившись зі змістом клопотання та матеріалами кримінального провадження у необхідному для вирішення заявленого клопотання обсязі, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Додатково, суд враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На думку суду відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства або суду з метою уникнення відповідальності.

Так, за систематичні неявки до суду, ОСОБА_5 було оголошено в розшук ухвалою суду від 29.09.2023 року та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до суду.

В той же час, суд приймає до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, надав до суду виписки з медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до яких ОСОБА_5 з 15.04.2023 по 14.04.2023, з 24.07.2023 по 04.08.2023, з 09.10.2023 по 18.10.2023 та з 08.11.2023 по 14.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні.

Тож, враховуючи наявність обвинувачення ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, передбачені КПК України, суд вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив про те, що не має на меті переховуватися від суду та розуміє наслідки неявки на судові засідання виходячи з позиції сторони обвинувачення та зобов`язується не порушувати встановлені судом обов`язки.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, про який зазначив прокурор, суд вважає доводи сторони обвинувачення з цього приводу необґрунтованими. Пояснення прокурора в судовому засіданні не містять належного обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаного ризику.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

В цьому випадку, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотанняпрокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід відмовити, та, вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження, з урахування того, що ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, соціальні зв`язки, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, з метою оперативного судового розгляду справи та дослідження наявних доказів та керуючись ст.ст. 140, 143, 323 КПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з визначенням наступних обов`язків: не залишати місяця фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ) в період часу з 20.00 год. до 07.00 год. наступного дня без дозволу суду та органів національної поліції; не залишати регіон проживання (Київська область, Броварський район) без відповідного дозволу суду; з`являтися на виклики до суду; завчасно повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; повідомити суд про засоби зв`язку; в разі наявності здати на зберігання до органів ДМС документи, що дають право виїзду за кордон.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 становить до 24.00 год. 07.04.2024 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала суду про обрання обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 09.02.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1