Номер провадження: 11-кп/813/2193/23
Справа № 496/3041/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Біляївським районним судом Одеської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2023 року в об`єднаних кримінальних провадженнях №0000356 від 05.05.2021 року та №0000433 від 29.05.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Фурманівка Кілійського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

- 26.05.2008 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75-76, 104 КК України, з іспитовим строком 2 роки;

- 19.06.2009 року Кілійським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі;

- 03.02.2015 року Кілійським районним судом Одеської області за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 30.05.2017 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.185 КК України, та йому призначене покарання:

- за ч.4 ст. 152 КК України у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, обвинуваченому ОСОБА_8 призначене остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироку законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 30.05.2021 року.

Вироком суду визначено внести інформацію про ОСОБА_8 засудженого за ч. 4 ст.152 КК України до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

29.05.2021 року, приблизно о 14:00 год., ОСОБА_8 перебуваючи на АДРЕСА_2 , із застосуванням фізичного насильства та погроз, схопив за руку малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та затягнув її на територію нежитлового приміщення будинку АДРЕСА_2 , де із застосуванням фізичного насильства щодо неї, що виразилось в утриманні рук та голови потерпілої, не зважаючи на її категоричну відмову щодо статевих зносин та супротив, всупереч її волі, задовольнив з нею свою статеву пристрасть, вступивши в орогенітальний контакт з останньою шляхом введення свого статевого органу до ротової порожнини потерпілої та подальшого імітування статевого акту.

Крім того, 03.05.2021 року, приблизно о 23:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , після чого розбив вікно та проник до приміщення житлового будинку вказаного домоволодіння, де заволодів бензопилою червоного кольору, вартістю 4500 грн., яка належить ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 4500 грн.

Крім того, 22.05.2021 року, приблизно о 00:30 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 , після чого, зламавши запірний пристрій, відчинив вхідні двері господарської будівлі та проник до приміщення, де заволодів наступним майном, а саме: електрооприскувачем, вартістю 1160 грн., електричним обігрівачем білого кольору, вартістю 1000 грн., каністрою металевою об`ємом 20 літрів, вартістю 300 грн., 4 (чотирма) електроподовжувачами, де кожен довжиною по 40 метрів, загальною вартістю 4000 грн., 8 бронзовимикранами, загальною вартістю 1000 гривень, яке належить ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 7460 грн.

Крім того, 26.05.2021 року, приблизно о 02:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_12 , після чого підійшов до будівлі гаражу, де за допомогою ножа зрізав мідний кабель маркування ШВПП, який веде до житлової будівлі, довжиною 26 метрів, після чого, пошкодивши вікно, проник до житлового будинку, де за допомогою ножа також зрізав мідний кабель маркування ШВПП, довжиною 14 метрів, заволодівши таким чином вказаним мідним кабелем загальною довжиною 40 м., вартістю 23 грн. за 1 м., загальною вартістю 920 грн., який належить ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 920 грн.

Крім того, 26.05.2021 року, приблизно о 04:00 год., більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_13 , після чого підійшов до господарського приміщення, проник до нього, де заволодів наступним майном: компресор до двигуна БЦМ кольору хакі, вартістю 2000 грн., 5 котушок мідних до двигуна БЦМ, вартістю 600 грн. кожна, загальною вартістю 3000 грн., два двигуна БЦМ, вартістю 1500 грн. кожний, загальною вартістю 3000 грн., які належать ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 8000 грн.

Крім того, 27.05.2021 року, приблизно о 03:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , яке належить ОСОБА_14 , після чого підійшов до гаражу, зламавши запірний пристрій, відчинив двері та проник до приміщення, де заволодів наступним майном, а саме: бензопилою марки ТМ «Grunhelm» серії GS-62-18/2 Professional вартістю 2260 грн., АКБ-12Вт під назвою «Platin» чорного кольору, вартістю 2100 грн., які належать ОСОБА_14 . Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 4360 грн.

Крім того, 29.05.2021 року, приблизно о 03:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , яке належить ОСОБА_15 , після чого підійшов до господарської будівлі, де зі стін будівлі викрав кабель мідний розміром 5х10, загальною довжиною 200 м., де вартість 1м. кабелю складає 23 грн., загальною вартістю 4600 грн., який належить ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 4600 грн.

Не погоджуючись із вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку, просить його скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч.4 ст.152 КК України, та за ч.3 ст.185 КК України за епізодами п`яти крадіжок, які він не скоював.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не заперечуючи своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України за епізодом крадіжки майна з будинку по АДРЕСА_4 , вказав, що інших п`яти епізодів крадіжок не скоював та докази його вини в матеріалах кримінального провадження в цій частині відсутні.

Крім того, обвинувачений зазначив, що не вчиняв злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, малолітню потерпілу ОСОБА_9 не ґвалтував.

Обвинувачений також стверджує, що вилучені працівниками поліції в нього речі, на яких були виявлені біологічні сліди злочину, йому не належать, оскільки знайшов ці речі на зупинці.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

До початку апеляційного розгляду, 06.11.2023 року, прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_16 подані заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , в задоволенні якої просить відмовити.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), проведено за відсутності законного представника потерпілої ОСОБА_17 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду до судового засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації прав учасників судового провадження на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, просили визнати ОСОБА_8 невинуватим та виправдати за ч.4 ст.152 КК України та ч.3 ст.185 КК України (за епізодами крадіжок у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ), та визнати винуватим ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_12 ) та призначити обвинуваченому покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за епізодом крадіжки майна потерпілого ОСОБА_12 з будинку АДРЕСА_4 , тому у вказаній частині вирок суду не перевіряється.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 94 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, та зазначив, що малолітня потерпіла говорить неправду. Вказав, що речі, в яких він був в день вчинення злочину знайшов на зупинці і тому біологічні сліди малолітньої потерпілої могли там вже бути. Разом з тим, обвинувачений зазначив, що чи вчиняв він злочин не пам`ятає, оскільки на той час мав сильну депресію і вживав алкоголь.

Також обвинувачений зауважив, що він виховував сина та доньку (не рідних), та застосовував до них моральний спосіб виховання, а тому вважає, що не міг вчинити зґвалтування потерпілої.

Щодо інкримінованих крадіжок обвинувачений вказав, що визнає лише крадіжку, яку він вчинив за адресою: АДРЕСА_4 , звідки викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , проте інші крадіжки він не вчиняв та домовився з прокурором все визнати аби його не чіпали в місцях позбавлення волі. Крім того, обвинувачений вказав, що перші засідання він визнавав свою провину в інкримінованих йому злочинах, так як боявся за своє життя, але потім в слідчому ізоляторі його проконсультували і він відмовився від своїх показів, які давав раніше.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд наголошує, що сама по собі незгода обвинуваченого з висновками, зробленими судом першої інстанції на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів в порядку ч.3 ст.404 КПК.

Водночас, обвинувачений та його захисник до суду апеляційної інстанції клопотання про дослідження доказів не подавали, обвинувачений лише висловив незгоду з висновками суду, зробленими на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, з аналізу яких суд дійшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого складу злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.185 КК України, а тому апеляційний розгляд проводиться в межах доводів апеляції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду відповідає вимогам ст.374 КПК, оскільки в ньому міститься формулювання обвинувачення та викладені висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.152 та ч.3 ст.185 КК України.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч.4 ст.152 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди;

-ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно поєднана з проникненням у житло, інше приміщення та сховище.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі докази, надані сторонами провадження, яким судом надана оцінка з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а тому оскаржений вирок відповідає вимогам КПК України.

На підтвердження встановлених фактичних обставин справи в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим за ч.4 ст.152 КК України, суд першої інстанції послався на показання малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , яка дала суду послідовні та логічні показання щодо дати, місця та обставин скоєного відносно неї злочину.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції малолітня потерпіла ОСОБА_9 , у присутності матері та спеціаліста-психолога, пояснила, що 29.05.2021 року, рухаючись на велосипеді по вул. Дністровській в с.Троїцьке Одеської області, коли поверталася додому від лікаря, побачила обвинуваченого ОСОБА_8 , який почав її переслідувати, наздогнав та затягнув у напівзруйнований будинок. Потерпіла вказала, що він був дуже брудний, схопив її за руку та утримував. При цьому вона плакала, благала відпустити, однак він, не знімаючи штанів, тримаючи голову за потилицю, здійснив її зґвалтування. Потерпіла зазначила, що все тривало 2-3 хвилини, після чого він її відпустив та наказав нікому нічого не розповідати. Почекавши доки він піде, вона сіла на велосипед та швидко поїхала додому, де все розповіла сестрі та вони зателефонували до поліції та повідомили про скоєне.

Крім того, під час участі у судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла вказала, що впевнена, що саме ОСОБА_8 вчинив щодо неї дії сексуального характеру.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав показання малолітньої потерпілої ОСОБА_9 допустимим доказом винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, оскільки показання потерпілої об`єктивно підтверджуються показами свідків у кримінальному провадженні, а саме показами законного представника потерпілої ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_18 .

Законний представник потерпілої ОСОБА_17 пояснила, що з телефонного дзвінка доньки їй стало відомо, що коли вона їхала від лікаря її почав переслідувати обвинувачений, наздогнав її, затягнув до занедбаної будівлі. Там він поставив її на коліна, взяв за потилицю та «зробив свою справу». Після чого відпустив доньку та наказав нікому не розповідати про те, що трапилося. Після почутого вона одразу поїхала додому, де вже були поліція та слідчі. При цьому, донька детально їй описала зовнішність обвинуваченого, оскільки запам`ятала його. Також вказала, що її донька сором`язлива та не спілкується з незнайомцями. Після вчиненого над дитиною, вони тривалий час відвідували психолога і при згадці про події того дня, дитина завжди плаче.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що у травні 2021 року бачив, як в с. Троїцьке по вул. Дністровська за дівчинкою на велосипеді біг обвинувачений, який її наздогнав та потягнув за руку. При цьому свідок вказав, що не зупинив обвинуваченого, оскільки думав, що вони родичі.

Показання потерпілої ОСОБА_9 також об`єктивно підтверджуються сукупністю інших досліджених судом доказів, які були здобуті в межах кримінального провадження на стадії досудового розслідування, що є достатнім для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст.152 КК України, а саме:

-протоколом огляду місця події від 29.05.2021 року, відповідно до якого проведено огляд ділянки місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_9 . Під час огляду було вилучено один недопалок з фільтром білого кольору з написом «Roual Strong»;

-заявою ОСОБА_19 про добровільну видачу речей, в яких була малолітня потерпіла під час здійснення щодо неї дій сексуального характеру, а саме футболку чорного кольору із зображенням квітки та комбінезон чорного кольору;

-протоколом огляду предметів від 29.05.2021 року і фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто одяг малолітньої потерпілої ОСОБА_9 у присутності понятих та законного представника потерпілої, а саме футболки чорного кольору з биркою, на якій мається прямокутної форми зображення дівчини з червоною квіткою на голові на сірому фоні; комбінезону чорного кольору з декоративним кільцем сірого кольору, виготовленого з металу, на комбінезоні маються численні плями білого кольору, різного розміру невідомого походження;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2021 року з фототаблицею, згідно якого малолітня потерпіла ОСОБА_9 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 на фотознімку за ознаками кольору очей, розміру носу та кольору шкіри обличчя, як особу яка бігла за нею та у подальшому вчинив зґвалтування;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2021 року з фототаблицею, згідно до якого свідок ОСОБА_18 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу яка бігла за дівчинкою на велосипеді;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.05.2021 року, відповідно до якого затримано підозрюваного ОСОБА_8 в присутності захисника ОСОБА_7 , та вилучено речі у затриманого ОСОБА_8 , а саме джинсові штани синього кольору, жилетку синього кольору, майку в сітку, панамку чорного кольору, шкарпетки чорні, шорти чорного кольору, спортивну кофту, з кистей рук зрізи пластин нігтів обох рук, змиви зі статевого органу;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 30.05.2021 року з відеозаписом до нього, згідно до якого обвинувачений добровільно розповів як він йшов по вулиці та побачив у занедбаній будівлі малолітню потерпілу та покликав її за гараж, але чому її покликав він не пам`ятає так як був п`яний. Чітко описав одяг у якому був він та дівчинка. Вказує, що вчинив зґвалтування дівчинки шляхом орального проникнення в ротову порожнину потерпілої із закінченням статевого акту на її обличчя. Дівчинка просила його зупинитися, але на допомогу не кликала. Після закінчення статевого акту одразу пішов на іншу вулицю. Свою провину визнає, вказує, що йому соромно за скоєне;

-висновком експерта № 219 від 21.07.2021 року, відповідно до якого встановлено, що в тампоні-змиві на марлі зі статевого члена ОСОБА_8 знайдена слина та одиничні епітеліальні клітини;

-висновком експерта № 215 від 20.07.2021 року, відповідно до якого встановлено, що при проведенні дослідження зразка слини ОСОБА_8 , визначено, що йому властивий супутній антиген Н, а також, що він є видільником групових властивостей (8е). На недопалку сигарети з фільтром марки «Roual Stronq» №1 - (нумерація відділення судово-медичної цитології), вилученому за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Троїцьке, вул. Дністровська, буд.1, знайдені сліди слини. При визначенні групової належності слини на недопалку сигарети №1 виявлені антигени А, В та Н ізосерологічної системи АВО, які властиві особі (особам) з групою крові АВ (ІV) з супутнім антигеном Н, що не виключає можливість паління сигарети №1 особою (особами) з вищевказаною групою крові, незалежно від категорії видільництва (Se), в тому числі і ОСОБА_8 ;

-висновком експерта № 216 від 20.07.2021 року, відповідно до якого при дослідженні слини ОСОБА_8 встановлено, що він є видільником групових властивостей (8е) і носієм супутнього антигену Н. На вилучених з місця події п`яти недопалках сигарет з фільтром №№І- V знайдена слина, висловитися щодо статевої приналежності якої не є можливим через відсутність у препаратах ядер епітеліоцитів, придатних для проведення статевоспецифічної діференціації. При визначенні групової належності слини виявлені антигени А, В, Н ізо- серологічної системи АБО, які властиві групі крові АВ (IV) з супутнім антигеном Н, що не виключає випалювання даних сигарет особою (особами) любої статі з вищевказаною групою крові незалежно від категорії видільництва, у тому числі і ОСОБА_8 ;

-висновком експерта № 712 від 16.09.2021 року, встановлено, що кров ОСОБА_8 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Встановлено , що він є видільником групових властивостей (8е) і носієм супутнього антигену Н (згідно з висновком експерта №216 від 23.06.2021 року судово-медичної експертизи відділення судово-медичної цитології бюро). На чоловічих джинсових штанах ОСОБА_8 слина не знайдена. На чоловічій жилетці ОСОБА_8 в об`єктах №15-16 (маркування відділення), знайдена слина без домішки сперматозоїдів. В об`єкті №16 виявлені антигени А,В,Н, що не виключає походження слини від самого ОСОБА_8 (носія антигенів А,В,Н) та домішка слини потерпілої ОСОБА_20 (носія антигену Н), незалежно від категорії видільництва у випадку походження слини від двох або більше осіб;

-висновком експерта № 704 від 15.09.2021 року, відповідно до якого на футболці (об`єкти №4-7) маркування відділення, комбінезоні (об`єкт №9), які належать потерпілій ОСОБА_9 , знайдена сперма без домішки слини, при встановленні групової належності якої виявлені антигени А, В, Н, властиві групі крові АВ з супутнім антигеном Н системи АВО (у разі походження сперми від однієї людини). Не виключається походження сперми від ОСОБА_8 , також носія антигенів А, В, Н (незалежно від категорії видільництва). На футболці в об`єктах №1, 8, на комбінезоні в об`єкті №12 - знайдено сліди слини без домішки сперматозоїдів, при визначенні групової належності якої виявлений чітко тільки антиген Н, властивий, як основний, групі крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВО. Не виключається походження слини від потерпілої ОСОБА_9 (також носія антигену Н). На футболці в об`єкті №2, на комбінезоні в об`єкті №11 знайдена сперма з домішкою слини. При дослідженні на групову належність, виявлені антигени А, В, Н, враховуючи групові характеристики підекспертних, не виключається походження сперми та слини від осіб носіїв даних групових властивостей незалежно від категорії видільництва, а саме - сперми та слини від ОСОБА_8 (носія антигенів А, В, Н) та слини від потерпілої ОСОБА_20 (носія антигену Н);

-висновком експерта №315 від 13.09.2021 року, згідно якого на чоловічих шортах вилучених у ОСОБА_8 знайдені лише голівки сперматозоїдів, слини, епітеліальні клітини та клітини піхвового і букального епітелію не знайдені;

-висновком експерта №201 від 22.09.2021 року, відповідно до якого судово-медична експертна комісія прийшла до висновків, що потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла 14 років і статевозрілою не являється, ушкоджень зовнішніх статевих органів не виявлено, дівоча перетинка ціла, тілесних ушкоджень немає, об`єктивних даних про настання в результаті «статевих зносин» із ОСОБА_9 шкідливих для її соматичного здоров`я наслідків немає.

На підтвердження встановлених фактичних обставин справи в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим за ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції послався на показання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які дали суду послідовні та логічні показання щодо дати, місця та обставин скоєних відносно них злочинів.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 звернулись із заявами про розгляд без їх участі (а.п.206, 214, 236-237, 238-239 т.3).

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що з належного йому житлового будинку по АДРЕСА_3 , були вкрадені його особисті речі (електроплитка, обігрівач, акумуляторний оприскувач, електроподовжувач, стругальний деревообробний станок, каністру з дизелем, каністри металеві, бронзові крани), чим завдано йому шкоду на значну суму.

Потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що на території його домоволодіння було скоєно крадіжку його речей (компресора, кабелю, переноски та інше). Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 самостійно показував, яким чином він зайшов на територію та як викрав речі. При цьому потерпілий вказав, що моральних претензій до обвинуваченого він не має, але вважає що обвинувачений повинен повернути викрадене майно.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 допустимими доказами винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки показання потерпілих об`єктивно підтверджуються показами свідків у кримінальному провадженні, а саме показами свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що він працював на металобазі в с. Троїцьке Одеської області. У травні 2021 року до нього прийшов ОСОБА_8 та запропонував йому придбати речі. При цьому вказав, що речі належать йому, та продає у зв`язку із продажем будинку. Свідок зазначив, що придбав вказані речі, оскільки підстав у нього сумніватися не було. Однак, через тиждень від працівників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_8 продавав крадені речі.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що йому були потрібні робітники та він найняв ОСОБА_8 . Після чого обвинувачений пояснив йому, що продав будинок і розпродує свої речі. Та він купив у останнього бензопилу, сварку, оприскувач, різний інструмент та інше. В подальшому працівники поліції йому повідомили, що речі були крадені, однак повернути їх він не міг, так як перепродав.

Показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 також об`єктивно підтверджуються сукупністю інших досліджених судом доказів, які були здобуті в межах кримінального провадження на стадії досудового розслідування, що є достатнім для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнав обвинуваченого, який продав йому металобрухт;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.06.2021 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого обвинувачений розповів детально, як здійснив крадіжку за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протоколом огляду місця події від 04.05.2021 року та фототаблиці до нього, згідно якого було проведено огляд житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 за участю потерпілого ОСОБА_10 . Із вказаного протоколу вбачається, що було демонтування вікна з скляними шибками та у приміщенні грубо порушена обстановка (безлад, перекинуті речі, викинуті речі з шаф);

-протоколом огляду місця події від 24.05.2021 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого було проведено огляд житлового будинку та території за адресою: АДРЕСА_3 за участю потерпілого ОСОБА_11 . Із вказаного протоколу вбачається, що було пошкодження на дверній рамі житлового будинку та відсутність металевого коробу накладного замку дверей, за допомогою якого здійснюється замикання дверей та було виявлено, що пошкодженні замки і двері відчинялися шляхом віджиму;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнав обвинуваченого, який продав йому електроприладдя;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.06.2021 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого обвинувачений розповів детально як здійснив крадіжку за адресою: АДРЕСА_3 ;

-протоколом огляду місця події від 24.05.2021 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого було проведено огляд садиби за адресою: АДРЕСА_5 . Із вказаного протоколу вбачається, що у приміщенні сараю відсутні мідні котушки від електродвигунів;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 впізнав обвинуваченого, який продав йому насос, інструменти і метал;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.06.2021 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого обвинувачений розповів як здійснив крадіжку за адресою: АДРЕСА_5 ;

-протоколом огляду місця події від 28.05.2021 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого було проведено огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 . І вказаного протоколу вбачається, що було викрадено з приміщення гаражу з автомобіля АКБ та інші інструменти;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнав обвинуваченого, який продав йому електроінструменти;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.06.2021 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого обвинувачений розповів як здійснив крадіжку за адресою: АДРЕСА_6 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.06.2021 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого обвинувачений розповідає, як здійснив крадіжку за адресою: АДРЕСА_7 .

З матеріалів кримінального провадження (журналу судового засідання та звукозапису фіксації судового процесу) вбачається, що під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не заявляли клопотання про визнання недопустимими вищезазначених доказів.

Крім того, сторона захисту не зверталася під час судового розгляду із клопотанням про допит свідків, відомості відносно яких містилися в реєстрі до матеріалів кримінального провадження.

За наведених обставин, у колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілими в суді першої інстанції, оскільки їх свідчення відповідають іншим доказам, які є належними та допустимими.

При цьому, суд першої інстанції визнав неналежними доказами дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2021 року з фототаблицею (т.2 а.п.153-156), висновку експерта №СЕ-19/116-21/10655-Д від 24.06.2021 року та фототаблицею до нього (т.3 а.п.85-93 ); висновку експерта №698 від 02.09.2021 року (т.2 а.п.243-245), висновку експерта №694 від 25.08.2021 року (т.2 а.п.246-248), висновку експерта № 217 від 06.07.2021 року (т.2 а.п.207-209), висновку експерта № 218 від 06.07.2021 року (т.2 а.п.211-213), висновку експерта № 575 від 29.06.2021 року (т.2 а.с.214-216), висновку експерта № 574 від 29.06.2021 року (т.2 а.с.217-219), висновку експерта № 604 від 13.07.2021 року (т.2 а.п.220-222), протоколу огляду місця події від 30.05.2021 року (т.2 а.п.133-135), фототаблиці від 17.12.2021 року (т.2 а.с.182-186), оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, вказані докази не містять.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності та взаємозв`язку, є достатніми для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого про те, що він не скоював кримінальні правопорушення, оскільки це фактично є спробою обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що показання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ОСОБА_13 , є такими, що варті довіри, оскільки узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також письмовими доказами у кримінальному провадженні, зокрема протоколами огляду місця події від 04.05.2021 року, 24.05.2021 року, 28.05.2021 року, від 29.05.2021 року; протоколом огляду предметів від 29.05.2021 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2021 року, від 14.06.2021 року; протоколами проведення слідчих експериментів від 30.05.2021 року, 25.06.2021 року; висновками експертів №215 від 20.07.2021 року, №216 від 20.07.2021 року, №712 від 16.09.2021 року, №704 від 15.09.2021 року та ін., якими підтверджується скоєння ОСОБА_8 кримінально протиправних дій щодо потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ,

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника стосовно його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, скоєного щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , колегія суддів визнає неспроможними та такими, що спростовуються показами потерпілої ОСОБА_9 , яка будучи допитаною в суді першої інстанції вказала, що впевнена, що саме ОСОБА_8 вчинив щодо неї дії сексуального характеру, а також повідомила дату, місце та обставини скоєного відносно неї злочину.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин кримінально протиправних дій скоєних щодо потерпілої ОСОБА_9 , то остання знаходилась в безпосередній близькості до її кривдника, а тому вочевидь добре розгледіла ознаки його зовнішності та змогла впізнала ОСОБА_8 саме як особу, яка скоїла щодо неї злочин.

Крім того, в ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_9 при пред`явленні їй для впізнання фотознімків, також впізнала ОСОБА_8 на фотознімку за ознаками кольору очей, розміру носу, кольору шкіри обличчя, як особу яка бігла за нею та в подальшому вчинив щодо неї зґвалтування, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2021 року.

Вищевказане свідчить про однозначність та незмінність показів потерпілої що саме ОСОБА_8 було скоєно щодо неї злочин. При цьому, показання потерпілої ОСОБА_9 є послідовними та логічними, а тому у суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності.

Покази потерпілої ОСОБА_9 про те, що обвинувачений ОСОБА_8 її переслідував, наздогнав та затягнув у напівзруйнований будинок, також підтверджуються показами свідка ОСОБА_18 , який в ході досудового розслідування також впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , саме як особу яка бігла за дівчинкою на велосипеді, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2021 року.

Також колегія суддів враховує, що потерпіла ОСОБА_9 відразу, без перерви у часі, після зґвалтування, повернувшись додому розповіла про скоєний щодо неї злочин сестрі, про що негайно було повідомлено поліцію.

Показами законного представника потерпілої ОСОБА_17 підтверджується, що її донькою в той же час було повідомлено про обставини вчиненого кримінального правопорушення та потерпіла ОСОБА_9 описала зовнішність злочинця, оскільки запам`ятала його.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпіла обмовляє його, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки покази потерпілої підтверджуються сукупністю інших доказів в кримінальному провадженні.

Так, на недопалку з фільтром білого кольору з написом «Roual Strong», який було виявлено та вилучено на ділянці місцевості, що розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Троїцьке, вул. Дністровська, буд.1, (згідно протоколу огляду місця події від 29.05.2021 року), знайдені сліди слини, при визначенні групової належності слини на недопалку сигарети виявлені антигени А, В та Н ізосерологічної системи АВО, які властиві особі (особам) з групою крові АВ (ІV) з супутнім антигеном Н, що не виключає можливість паління сигарети №1 особою (особами) з вищевказаною групою крові, незалежно від категорії видільництва (Se), в тому числі і ОСОБА_8 , що підтверджується висновком експерта № 215 від 20.07.2021 року.

В тампоні-змиві на марлі зі статевого члена ОСОБА_8 знайдена слина та одиничні епітеліальні клітини, що підтверджується висновком експерта № 219 від 21.07.2021 року.

На чоловічій жилетці ОСОБА_8 в об`єктах №15-16, знайдена слина без домішки сперматозоїдів, в об`єкті №16 виявлені антигени А,В,Н, що не виключає походження слини від самого ОСОБА_8 (носія антигенів А,В,Н) та домішка слини потерпілої ОСОБА_20 (носія антигену Н), незалежно від категорії видільництва у випадку походження слини від двох або більше осіб, що підтверджується висновком експерта № 712 від 16.09.2021 року.

На футболці (об`єкти №4-7), комбінезоні (об`єкт №9), які належать потерпілій ОСОБА_9 , знайдена сперма без домішки слини, не виключається походження сперми від ОСОБА_8 , також носія антигенів А, В, Н (незалежно від категорії видільництва). На футболці в об`єктах №1, 8, на комбінезоні в об`єкті №12 - знайдено сліди слини без домішки сперматозоїдів, при визначенні групової належності якої виявлений чітко тільки антиген Н, властивий, як основний, групі крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВО. Не виключається походження слини від потерпілої ОСОБА_9 . На футболці в об`єкті №2, на комбінезоні в об`єкті №11 знайдена сперма з домішкою слини. При дослідженні на групову належність, виявлені антигени А, В, Н, враховуючи групові характеристики підекспертних, не виключається походження сперми та слини від осіб носіїв даних групових властивостей незалежно від категорії видільництва, а саме - сперми та слини від ОСОБА_8 (носія антигенів А, В, Н) та слини від потерпілої ОСОБА_20 (носія антигену Н), що підтверджується висновком експерта № 704 від 15.09.2021 року.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що речі, в які був одягнений в день вчинення злочину, він нібито знайшов на зупинці і тому біологічні сліди малолітньої потерпілої могли там вже бути, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки вони спростовуються сукупністю інших доказів в кримінальному провадженні, які підтверджують причетність ОСОБА_8 до інкримінованого злочину.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не міг вчинити дії сексуального характеру до малолітньої потерпілої, оскільки ніби займався вихованням племінників, а також те, що він приїхав до с. Троїцьке Одеської області тільки в 2021 році та його там раніше не бачили, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вказані обставини не спростовують факту скоєння обвинуваченим злочинів, що підтверджується доказами у кримінальному провадженні, аналіз яких наведений в мотивувальній частині вироку місцевого суду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 стосовно його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (окрім епізоду крадіжки майна ОСОБА_12 ), колегія суддів визнає неспроможними та такими, що спростовуються показами потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які будучи допитаними в суді першої інстанції надали пояснення щодо обставин скоєних щодо них крадіжок.

Крім того, потерпілий ОСОБА_13 вказав, що під час слідчого експерименту ОСОБА_8 самостійно показував, яким чином він вчиняв крадіжку.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили, що саме ОСОБА_8 продав їм речі, які були викрадені у потерпілих (зокрема бензопилу, оприскувач, сварку, різні інструменти та інше). Крім того, вказані свідки при пред`явленні особи для впізнання за фотознімками впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка продала їм викрадені речі (протоколи від 14.06.2021 року).

Також колегія суддів звертає увагу на очевидну непослідовність показів обвинуваченого ОСОБА_8 .

Так, відповідно до обвинувальних актів, обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого визнавались щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Тобто, в ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_8 визнавав свою вину у скоєному, вказував про каяття та активно сприяв досудовому розслідуванню у розкритті злочинів.

Так, в ході проведення слідчих експериментів ОСОБА_8 добровільно розповідав про обставини скоєння ним злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.185 КК України, вказав, що свою провину визнає та висловлював жаль, що підтверджується протоколами проведення слідчих експериментів від 30.05.2021 року (з відеозаписом) та від 25.06.2021 року.

Однак, в місцевому та апеляційному суді обвинувачений вже заперечував свою причетність до скоєння кримінальних правопорушень.

Також колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснив, що не пам`ятає чи вчиняв злочин, так як мав сильну депресію та вживав на той час алкоголь.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 також наполягав на тому, що був психічно неврівноваженим, перебував в стані депресії, внаслідок вживання алкоголю та наркотиків.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду повідомив суду, що він в силу депресії, алкогольного та наркотичного сп`яніння точно не пам`ятає всіх подій, але одночасно наполягав на тому, що не вчиняв злочинів, колегія суддів визнає таку позицію обвинуваченого як спробу пом`якшити покарання, а тому відноситься до них критично.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №380 від 13.07.2021 року, ОСОБА_8 в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував, виявляв психічні порушення у вигляді «Розпадів особистості і поведінки внаслідок сполученого вживання різних психоактивних речовин» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики Р19.71 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до доводів обвинуваченого про те, що в ході досудового розслідування та початковій стадії судового розгляду він визнавав свою вину, тільки тому що на нього було здійснено тиск працівниками правоохоронних органів та прокурором, оскільки вони нічим не підтверджуються. Як вказав сам обвинувачений в суді апеляційної інстанції, про здійснення на нього будь-якого тиску він нікому не повідомляв, в тому числі і свого захисника. Захисник ОСОБА_7 , яка була присутньою при затриманні ОСОБА_8 , здійснювала його захист продовж досудового розслідування та судового розгляду, також в судовому засіданні апеляційного суду вказала, що ОСОБА_8 не повідомляв їй стосовно здійснення на нього будь-якого тиску з боку правоохоронних органів.

Колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений сам наголосив на тому, що зміна ним показів відбулася після «консультації в умовах слідчого ізолятору», та саме після цього він почав заперечувати свою винуватість у скоєнні інкримінованих йому злочинах.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив та проаналізував всі докази в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.152 та ч.3 ст.185 КК України.

Таким чином, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив всі обставини, які мали значення для прийняття законного та мотивованого рішення у справі, повно та всебічно перевірив надані суду докази, сформулював обвинувачення визнане судом доведеним, дав належну оцінку сукупності доказів, та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.185 КК України.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції вірно оцінені надані стороною обвинувачення докази, а порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб скоєння, обставини що характеризують поведінку винного до та після вчинення ним злочинів, його індивідуальні особливості та спосіб життя, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, не працюючий, вчинив злочин проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи, які мають тяжкі психологічні наслідки для дитини, завдані злочином матеріальні збитки потерпілим не відшкодував, та місцевий суд дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.70 КК України.

Враховуючи вказані обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з тим, що призначене ОСОБА_8 покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі за ч.4 ст.152 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України, та із застосуванням ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, призначення остаточного покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог КПК, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч.1 ст.404 КПК, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не містять у собі доказів про існування підстав для скасування чи зміни оскарженого вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК, відсутні підстави для скасування вироку, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01.08.2023 року, яким ОСОБА_8 засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4