Справа № 212/7380/23
У Х В А Л А

07 листопада 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000962 від 03.07.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

встановив:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну продовженого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 , підтримав клопотання захисника.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року, продовжено застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, тобто до 01 грудня 2023 року, включно.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд доходить наступного.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.13 року: «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально процесуального кодексу України», під час розгляду клопотань про зміну чи скасування запобіжного заходу судам необхідно враховувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, а також загальну спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним захистом.

У зв`язку з цим, при надходженні клопотань про зміну чи скасування запобіжного захисту у вигляді тримання під вартою, суду необхідно перевірити доцільність подальшого тримання особи під вартою та задовольнити клопотання, якщо досягнення мети застосування запобіжного заходу можливе при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Судовий контроль служить ефективною гарантією захисту від можливого неналежного поводження, ризик якого є максимальним на початковому етапі затримання, а також від зловживання повноваженнями, покладеними на співробітників правоохоронних органів або інших органів влади, які повинні здійснюватися суворо в обмежених цілях і виключно відповідно до встановленого порядку (Ladent v. Poland (Ладент проти Польші),§72)).

Будь-яке позбавлення волі має узгоджуватися з метою захисту особи від свавілля. (Witoldlitwa v. Poland (Вітольд Литва проти Польші),§72)).

Небезпеку переховування від правосуддя не може вимірюватись тільки залежно від суворості можливого покарання, а її необхідно визначати з врахуванням низки факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому, треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом.

Так, ст. ст. 177, 178, 184, 194, 199 КПК України, чітко визначено мету та підстави застосування запобіжного заходу, обставини що враховуються при його обранні та продовженні, вимоги до клопотання про продовження запобіжного заходу, обов`язки прокурора щодо доведення певних обставин, які би давали суду підстави для продовження існуючого запобіжного заходу.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку захисника, обвинуваченого та прокурора, потерпілого, представника потерпілого, суд вважає, що клопотання захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Зокрема, відповідно до п. 5 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Обставини кримінального провадження, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його сімейний, матеріальний стан та стан здоров`я, враховувалися під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених судом під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання ризиків.

На даний час, сукупність всіх обставин та даних про особу підозрюваного свідчать про дієвість обраного раніше запобіжного заходу, що повністю відповідає меті та підставам його застосування.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наведені захисником доводи не зменшують ризиків, наявних у кримінальному провадженні та не свідчать про необхідність зміни обраного раніше запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення може негативно вплинути на хід розслідування кримінального провадження та не відповідає його завданням.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, розмір застави, що був визначений слідчим суддею при обранні запобіжного заходу підозрюваному та при його продовженні, співвідноситься характеру скоєного кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому, а тому, саме такий її розмір достатньою мірою зможе гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 369-372, ч.2 ст.376, суд, -

ПостановиВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 від 07 листопада 2023 року про зміну продовженого запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1