Житомирський апеляційний суд
Справа №935/3054/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.10.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження користування на наступне майно: автомобіль марки «КАМАЗ», модель 53212, д.н.з. НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 , з встановленим маніпулятором марки «Atlas 700.1», власник; якого є ОСОБА_9 , а володільцем ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі в д транспортного засобу марки «КАМАЗ» модель 53212, д.н.з. НОМЕР_1 ; 90 колод дерева породи «сосна», з метою збереження речових доказів, в рамках кримінального провадження №0000445.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити вище зазначену ухвалу слідчого судді - накласти арешт у виді заборони права на відчуження та розпорядження на автомобіль марки «КАМАЗ» 53212 р/н НОМЕР_1 із встановленим маніпулятором марки Atlas 700.1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та ключі від цього транспортного засобу та зобов`язаний орган досудового розслідування або іншу уповноважену особу у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження передати на відповідальне зберігання вказане майно фактичному власнику ОСОБА_8 . В решті ухвалу про накладення арешту залишити без змін.

При цьому, звертає увагу на недотримання строків, передбачених чинним законодавством слідчим суддею для винесення ухвали про арешт майна, оскільки майно було вилучене 18 вересня 2023 року, що підтверджується копією протоколу огляду, однак фактично клопотання було подано 20 вересня 2023 року, що і підтверджується відповідною відміткою на першому аркуші клопотання про накладення арешту. Наголошує, що копія невідомого клопотання про арешт майна була направлена на адресу Коростишівського районного суду Житомирської області 19 вересня 2023 року о 19 год. 48 хв., що є незаконним. Крім того, у разі направлення клопотання про арешт в електронному вигляді, воно також повинно бути роздруковано, зареєстровано відповідно до законодавства та приєднано до цього ж клопотання. З урахуванням цього, слідчий суддя був зобов`язаний перевірити точний час подання даного клопотання про арешт шляхом дослідження журналу реєстрації у журналі вхідної кореспонденції, і лише після цього приймати рішення про початок розгляду клопотання про арешт чи повернення його прокурору для усунення недоліків. Також, згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю відповідних учасників провадження, неприбуття яких у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, проте цей строк судом не було додержано. Крім того, ані стороною обвинувачення, ані самостійно слідчим суддею не було продовжено строк розгляду даного клопотання. Ще до початку розгляду клопотання працівникам поліції було подано ряд документів, які підтверджують походження вилученої деревини, однак стороною обвинувачення було упущено той факт, що стороною захисту подавалися документи про походження деревини породи «Сосна» (копії яких додано до апеляційної скарги). Зазначає, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять транспортний засіб, як і не наведено доказів того, що майно має ознаки речових доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вважає апеляційний суд, прокурор Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надала достатні і належні докази тих обставин, на які послалась у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст.94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, в провадженні СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження за №0000445 від 19.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Згідно змісту клопотання вбачається, що 18.09.2023, о 21:05 год. до відділу поліції №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від працівника УТМР ОСОБА_10 про те, що на піщаній дорозі, на відстані 400 м автодороги Київ-Чоп, навпроти в`їзду до с. Царівка, Коростишівської ТГ, Житомирського району, Житомирської області, виявлено вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснював перевезення незаконно зрубаних дерев породи «сосна».

В ході проведення огляду місця події 18.09.2023 року, у період часу з 22 год. 40 хв. до 23 год. 15 хв., проведено огляд на відкритій ділянці місцевості на відстані 400 м. від автодороги Київ-Чоп, навпроти в`їзної дороги до с.Царівка, Коростишівської ТГ, Житомирського району, Житомирської області під час проведення якого було виявлено та вилучено: вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», жовтого кольору, модель 53212, д.н.з. НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , обладнаний маніпулятором марки «Atlas 700.1», завантаженого колодами дерева породи «сосна», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на автомобіль марки «КАМАЗ», модель 53212, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від транспортного засобу, які за правилами вилучення та пакування речових доказів вилучено до ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

19.09.2023 року слідчим СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 проведено огляд вилученого транспортного засобу, обладнаного маніпулятором та завантаженого деревиною породи «сосна», в ході якого встановлено, що загальна кількість виявленої та вилученої деревини становить 90 колод породи «сосна». При цьому вказаний протокол огляду предметів містить опис розміру кожної одиниці деревини породи «сосна» зокрема її довжину та діаметр.

Постановою слідчої СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирської області ОСОБА_12 від 19.09.2023 року вказане вище майно було визнано речовими доказами.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 " власником автомобіля марки «КАМАЗ», модель 53212, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_9 .

Володільцем вилученого автомобіля відповідно до матеріалів клопотання є ОСОБА_8 .

Відомості про дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України внесені 19.09.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000445.

Вилучені речі є предметами та знаряддями кримінального правопорушення, їх визнано речовими доказами, а тому з метою їх збереження і проведення у подальшому судових експертиз слідчий просив задовольнити клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту, та що майно, на яке накладено арешт та зазначене в клопотанні, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановлено, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слід накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно вилучене в ході проведення огляду місця події, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Слідчим суддею також враховано початкову стадію досудового розслідування, яке розпочато лише 19.09.2023, та необхідність проведення експертних досліджень у даній категорії провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим вимог ч.5 ст.171 КПК України, а слідчим суддею норм ч.1 ст.172 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Так, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів провадження 18.09.2023 року під час огляду місця події було виявлено та вилучено майно зазначене в клопотанні прокурора.

Крім того з матеріалів провадження вбачається, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурором подано до суду першої інстанції в електронній формі 19.09.2023 о 19-48 год., що підтверджується долученим до клопотання скриншотом екрану. Зазначений факт був предметом з`ясування слідчим суддею.

Вважати, що вказаний скриншот екрану не підтверджує направлення саме цього клопотання прокурора про накладення арешту в колегії суддів немає, та доказів зворотнього апелянтом не надано.

Повторно в письмовому вигляді зазначене клопотання надійшло до суду 20.09.2023 року про що свідчить відбиток штемпеля відповідного суду та протокол автоматичного визначення слідчого судді та цього ж дня дане клопотання призначено до розгляду на 14-50 год. 21.09.2023.

Разом з тим, в матеріалах провадження наявна заява представника ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 про відкладення розгляду даного клопотання та надати можливість ознайомитися з ним та додатками.

З метою недопущення гарантованих Конституцією України прав, судове засідання було відкладено на час, достатній для ознайомлення з клопотанням та його додатками на 10.10.2023 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора подано у строки передбачені ч.5 ст.171 КПК України, тобто, не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна під час проведення огляду місця події. Зміст клопотання у повній мірі відповідає вимогам ч.2 ст. 171 КПК України та прокурором подано достатню кількість доказів в обґрунтування даного клопотання.

Частина 6 статті 173 КПК України передбачено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що вказана норма процесуального закону лише встановлює часовий строк з настанням якого має відбутися повернення тимчасово вилученого майна, однак ця норма не є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на це майно, на що необґрунтовано посилається адвокат в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею не була постановлена ухвала суду у 72 години з дня надходження клопотання з метою недопущення порушення прав ОСОБА_8 , та його адвоката, гарантованих законодавством на справедливий та неупереджений розгляд справи.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Колегія суддів ставить під сумнів долучену до апеляційної скарги копію накладної від 18.09.2023 року про походження деревини породи «Сосна», оскільки її не було надано під час огляду місця події, відсутні пояснення ОСОБА_8 щодо обставин, які встановлюються у даному кримінальному провадженні та представник останнього на час розгляду клопотання про арешт майна в суді першої інстанції не був обізнаний про обставини вчинення кримінального правопорушення, які мали місце 18.09.2023р.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна, так і інших осіб, у тому числі і ОСОБА_8 . Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що арешт майна - це тимчасовий захід, а тому власник майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про зняття арешту в разі не проведення слідчих дій з вказаним майном протягом тривалого часу або встановленням обставин, які впливають на необхідність подальшого такого арешту, або у разі , коли підстави для арешту відпали.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що для проведення повного та неупередженого розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, накладення арешту на майно із заборонами є необхідним, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є предметом та доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.10.2023, якою накладено арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження користування на наступне майно: автомобіль марки «КАМАЗ», модель 53212, д.н.з. НОМЕР_1 , номер НОМЕР_2 , з встановленим маніпулятором марки «Atlas 700.1», власник; якого є ОСОБА_9 , а володільцем ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі в д транспортного засобу марки «КАМАЗ» модель 53212, д.н.з. НОМЕР_1 ; 90 колод дерева породи «сосна», з метою збереження речових доказів, в рамках кримінального провадження №0000445, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :