Справа № 299/6095/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/493/23, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2023 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000596, відомості про кримінальне правопорушення у якому 10.09.2023, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тросник Виноградівського району Закарпатської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , гр. України.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду та зобов`язано прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури та суду за кожною вимогою, носити електронний засіб контролю до 11 листопада 2023 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 12 вересня 2023 року, до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів, і за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, враховуючи той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Польщею, Румунією, Словаччиною та Угорщиною, що власне є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання з вчинення особливо тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також на переконання слідчого існує ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів або відмови від надання таких. Крім того, існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві покази. Також слідчий посилається на дані про особу підозрюваного : підозрюваний ОСОБА_7 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали триманню його під вартою не хворіє. З огляду на наведене, слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в особливо великих розмірах, вчинена в умовах воєнного стану, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів, санкція частини статті за скоєння якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини свідчать про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду. Ризики вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, впливу підозрюваного на потерпілого та свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не доведені ні слідчим, ні прокурором у судовому засіданні. Крім того, слідчий суддя взяв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, мешкає з батьками та братом, позитивно характеризується за місцем проживання, і те, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_7 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України і вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Стверджує, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не взяв до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Про існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від суду свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, а тому існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному проваджені та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності прокурора береться до уваги те, що: прокурор належним чином повідомлений про час та місце судового засідання; заяв чи клопотань про відкладення його розгляду на інший день до апеляційного суду не надходило, а також те, що апелянт прокурор, подавши апеляційну скаргу, будучи з огляду на приписи КПК України наділений повноваженнями доводити її обґрунтованість, жодного разу не з`явився на її розгляд.

При оцінці доводів заяви адвоката ОСОБА_8 про відкладення апеляційного розгляду, апеляційний суд бере до уваги те, що захисник не надав жодних доказів у підтвердження доводів заяви про участь у невідкладних слідчих діях по іншій кримінальній справі, що розгляд апеляційної скарги вже неодноразово відкладався.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисниця адвокатка ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами огляду місць події від 10.09.2023, огляду предметів від 10.09.2023, допиту потерпілого та підозрюваних від 10.09.2023, та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наявність цього ризику сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

При цьому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визнав недоведеними ризики незаконного впливу підозрюваного на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, визнавши їх такими, що ґрунтуються на припущеннях. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не додано будь-яких доказів, які б із достовірністю свідчили про наявність передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку відомостям про особу підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, не працюючий.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що домашній арешт не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти ризикам, наведеним у клопотанні, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді та не дають підстав для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не працевлаштований.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до органу досудового розслідування, прокуратури та суду за кожною вимогою; носити електронний засіб контролю, - до 11 листопада 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується; що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні №0000596, відомості про кримінальне правопорушення у якому 10.09.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 11 листопада 2023 року із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду та з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: