Справа № 951/599/23
Провадження №1-кп/951/57/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Козівський районний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей Козлівської селищної ради ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Козова Тернопільської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований у встановленому законом порядку й проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, учня Козлівського ліцею Козлівської селищної ради, із неповною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

24 лютого 2022 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, 2 травня 2023 року Верховною радою України прийнято Закон України № 3057-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» й продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилини 20.05.2023 строком на 90 діб.

Так, 26.06.2023 близько 20:00 ОСОБА_8 , залишив на дерев`яній лаві, яка розташована поруч спортивного майданчику, що на вул. Івана Франка смт Козлів Тернопільської району Тернопільської області чорну наплічну сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 400 польських злотих двома купюрами номіналами 200 польських злотих. У подальшому, ОСОБА_8 близько 21:00 26.06.2023 покинув територію поруч спортивного майданчику, залишивши при цьому свою сумку з грошовими коштами в сумі 400 польських злотих на вказаній лаві.

Надалі, 26.06.2023 близько 22:00 у ОСОБА_4 , який перебував поруч спортивного майданчику, що на вул. Івана Франка смт Козлів Тернопільської району Тернопільської області, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.06.2023 ОСОБА_4 близько 22:00, перебуваючи поруч спортивного майданчику, що на вул. Івана Франка смт Козлів Тернопільської району Тернопільської області, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій й настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, таємновикрав із наплічної сумки ОСОБА_8 , грошові кошти останнього в сумі 400 польських злотих двома купюрами номіналом 200 польських злотих, що в перерахунку відносно національної одиниці гривні становить 3 592 гривень.

Заразом ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув з наявними у нього грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 400 польських злотих, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 3 592 гривень.

Отож, своїми діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 31 липня 2023 року та затверджений прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

В судових дебатах прокурор просить суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 510 грн із застосуванням ст. 69 КК України.

Правова позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, проте 14.09.2023 подали через канцелярію суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Зазначили у такій, що претензій до обвинуваченого не мають, шкода їм відшкодована, а щодо покарання повністю покладаються на думку суду.

Правова позиція сторони захисту.

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Зокрема показав, що дійсно того дня побачивши чорну сумку, викрав грошові кошти. Обіцяє більше такого не вчиняти.

Межі судового розгляду кримінального провадження.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Висновки суду.

Тож суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки) в умовах воєнного стану, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного (характеристику з місця навчання), його вік, сімейний стан та стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить вчинення злочину неповнолітнім, повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, шляхом повернення викраденого майна, відсутність майнових претензій у потерпілого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно з висновком, наданим в досудовій доповіді Тернопільським районним сектором №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, складеної 7 вересня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що існує середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення. На думку органу пробації, після дослідження інформації, що характеризує особу, умов її життєдіяльності, відносин у суспільстві, оцінивши результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства - свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства за умов спільних зусиль неповнолітнього, його сім"ї, навчального закладу та відділу з питань пробації.

Крім того суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, також враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Тож суд, за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, також враховує при призначенні покарання і інші обставини, зокрема: його вік, посередню характеристику з закладу освіти, розкаяння останнього, і те, що він щиро шкодує й бажає стати на шлях виправлення, наявність постійного місця проживання. Також, суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, негативну оцінку своїх дій, добровільне відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна та прагнення стати на шлях виправлення, обіцянки не допускати в майбутньому вчинення правопорушень. Водночас суд приймає до уваги і можливість законного представника батька ОСОБА_5 контролювати сина та впливати на його подальшу поведінку.

Так само суд бере до уваги позицію обвинуваченого й його законного представника - батька, які погодились із запропонованою прокурором мірою покарання, а відтак обвинувачений ОСОБА_4 має можливість сплатити штраф.

Враховуючи викладене, суд за наведених обставин, які пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при визначенні покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті обвинувачення та визначеного статтями 53, 99 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 510 грн, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню передбаченому вказаною статтею й особі обвинуваченого.

За такої умови суд приймає до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України й призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Речові докази: купюру номіналом 200 злотих із номером CG4274180 залишити потерпілому ОСОБА_8 .

Копію вироку негайно після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1