Справа № 314/3740/23
Провадження № 1-кп/314/484/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000411 від 30.06.2023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українець, громадянин України, має базову загальну середню освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час без постійного місця проживання через пошкодження житла в результаті ракетного обстрілу,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2023 року, о 13 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, через не зачинену на замикаючий пристрій вхідну хвіртку, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власницею кого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої та інших осіб, через не зачинені на замикаючий пристрій вхідні двері будинку, проник в житло, де зі столу, в прихожій кімнаті таємно викрав мобільний телефон марки «Моtогоlа» G60 6/128 Мооnless Вlасk, вартість якого згідно висновку експерта №3233 від 18.07.2023 складає 7 865 гривень 42 копійки, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності собою не представляє, та який належав потерпілій ОСОБА_5 . Після того, сховавши викрадене ним майно до кишені своїх штанів, покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 7 865 гривень 42 копійки.

У судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому судом суті обвинувачення повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні, обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

Також пояснив, що літом 2023 року, точної дати не пам`ятає, він, знаходячись на території домоволодіння сусідки ОСОБА_6 , зайшов до її будинку та забрав телефон чорного кольору. У подальшому він продав його на ринку «Анголенко» в м.Запоріжжя.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши в сукупності докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому суд виключає кваліфікуючу ознаку повторності, враховуючи наступне.

Виходячи з аналізу норм ч.ч. 1, 3 ст. 32 КК України сам факт вчинення злочину не вперше утворює повторність без постановлення обвинувального вироку суду стосовно особи лише у випадку, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом з іншим епізодом тотожного або однорідного злочину в одному кримінальному провадженні. Тобто лише за умов, коли суд безпосередньо досліджує докази та у вироку встановить доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому. Оскільки доведеність чи недоведеність вини у першому епізоді встановлюється судом і лише одночасний розгляд судом в одному кримінальному провадженні першого епізоду, що утворює повторність, і наступного, який кваліфікується як повторний.

У різних кримінальних провадженнях стосовно однієї і тієї ж особи підставою для кваліфікації дій особи за ознакою повторно є не факт обвинувачення її у вчиненні злочину за першим епізодом (без постановлення обвинувального вироку), а саме факт постановлення стосовно неї обвинувального вироку у іншому кримінальному провадженні за епізодом, що дає підстави кваліфікувати її дії з урахуванням повторності.

Отже повторність, за відсутності обвинувального вироку суду стосовно особи за раніше вчинений злочин має місце лише тоді, якщо такі епізоди розглядаються судом в одному кримінальному провадженні, що узгоджується з положеннями ст. 62 Конституції України та відповідає принципу non bis in idem.

Згідно з інформацією, яка міститься у наданих стороною обвинувачення матеріалах (вимога), 30.07.2021 Геническою окружною прокуратурою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України, було направлено до суду, вирок не ухвалено.

Таким чином, відсутній обвинувальний вирок у іншому кримінальному провадженні за епізодом, що дає підстави кваліфікувати дії ОСОБА_3 з урахуванням повторності.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує позицію сторони обвинувачення, з якою погодився обвинувачений, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину; обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані про особу винного, який раніше не судимий, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, та вважає за необхідне з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді мінімального строку позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Отже, речовий доказ - грошові кошти загальною сумою 370 грн. купюрами номіналом: 200, 100, 50, 20 грн., необхідно конфіскувати в дохід держави.

Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, та цивільний позов відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 під час судового розгляду не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - грошові кошти загальною сумою 370 грн. купюрами номіналом: 200, 100, 50, 20 грн., які зберігаються в сейфпакеті WAR1195059 та долучені до матеріалів кримінального провадження, - конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

04.12.2023