Справа №487/2116/22
Провадження №1-кп/487/431/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання захисникаОСОБА_5 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 і ч.3 ст. 309 КК України.

03.05.2023 адвокат обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав до суду клопотання про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №1-кс/487/1040/22 у справі №487/1144/22, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю ознайомитись з ними та зняти їх копії. Обґрунтовуючи клопотання тим, що 15.04.2002 слідчим суддею ОСОБА_6 постановлено ухвалу про надання дозволу групі слідчих у кримінальному провадженні №0000408 від 26.03.2022 за ознаками ч.1 ст. 436-2КК України на проведення обшуку у приміщенні та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 . Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000858 від 14.06.2022, яки були виділені з матеріалів кримінального провадження №0000408 від 26.03.2022, було з`ясовано, що до клопотання про дозвіл на проведення обшуку від 15.04.2022 не надано жодного документу або інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Також в ухвалі про проведення обшуку не було будь-яких відомостей про те, що слідчий під час звернення з клопотанням надав докази скоєння кримінального правопорушення, слідчий лише послався на внесення відомостей до ЄДРДР за ч.1 ст. 436-2 КК України та рапорт начальника сектору розкриття злочинів проти власності Миколаївського РУП. Крім того, в ухвалі слідчим суддю не надано оцінки, що у клопотанні слідчого, в порушення вимог ст. 234 КПК України, не вказано власника житла, в якому було проведено обшук. Отже, не надано достатніх об`єктивних належних і допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання вчинив кримінальне правопорушення. З метою належного захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат звертався із заявами до голови ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та прокурора ІНФОРМАЦІЯ_4 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 1-кс/487/1040/22 у справі №487/1144/22, зокрема із журналами судового засідання та технічного запису судового засідання від 15.04.2023 щодо розгляду клопотання про надання дозволу на обшук, але йому в цьому було відмовлено. У зв`язку з викладеним з метою не допущення порушення, реалізації права на захист та доступу до правосуддя ОСОБА_4 , об`єктивності судового розгляду та виконання завдань кримінального судочинства, просив надати йому дозвіл на тимчасовий доступ для підтвердження доводів захисту з приводу необґрунтованості та недоведеності причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, що стало підставою для звернення слідчого до суду з відповідним клопотанням, підстав для задоволення клопотання, а також не здійснення проведення повної технічної фіксації засідання. Вказані відомості містять інформацію з обмеженим доступом та самі по собі, а також у сукупності з іншими документами кримінального провадження, мають суттєво значення для встановлення об`єктивної істини та прийняття судом справедливого рішення, іншими способами сторона захисту не може отримати необхідну інформацію.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав, з підстав зазначених у клопотанні, просив про його задоволення. Також зазначив, що є підстави вважати, що розгляд клопотання слідчого про надання дозволу на обшук було проведено без участі слідчого та здійснювалось без відео та аудіо фіксації судового засідання, що є порушення вимог КПК України та підставою в подальшому визнання доказів у даному кримінальному провадженні, здобутих під час проведення обшуку, неналежними та недопустимими. Оскільки він не надав захист обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування, тому тимчасовий доступ не було здійснено під час досудового розслідування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав, просив про його задоволення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання посилаючись на те, що не має підстав стверджувати, що ухвала слідчого судді про надання дозволу на розшук була прийнята з порушенням вимог КПК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання захисника, приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 2, 6 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Частиною 1 та пункту 5 ч. 2 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, до них належить, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Частинами 1, 2 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали суду.

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 2 ст. 333 КПК України під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування.

Із клопотання захисника ОСОБА_5 встановлено, що підставою для звернення із відповідним клопотанням є необхідність підтвердження законності проведення обшуку у кримінальному провадженні, зокрема, за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого було знайдено докази, на які покликається сторона обвинувачення. Зокрема, йдеться про не здійснення повного фіксування судового засідання з розгляду клопотання слідчого про дозвіл на обшук за допомогою звуко- та відеозаписувальних пристроїв.

Крім того, захисник посилався на те, що під час досудового розслідування він не здійснював захист обвинуваченого ОСОБА_4 , а приймає участь у даному кримінальному провадженні зі стадії судового розгляду, отже, сторона захисту не мала можливості отримати доступ до матеріалів вказаної судової справи на стадії досудового розслідування, тому відповідно, суд не вбачає перешкод для розгляду даного клопотання із цих підстав.

Суд не ставить під сумнів доводи захисника ОСОБА_5 про те, що матеріали судової справи, про тимчасовий доступ до якої просить захисник знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Адже як встановлено із доданої до матеріалів кримінального провадження копії ухвали слідчого судді щодо надання дозволу на обшук, вона постановлена саме слідчим суддею ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак повинна зберігатись у його архіві.

На переконання суду, ці матеріали не становлять собою та не включають документів, які відповідно до ст. 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю.

Суд вважає, що встановлення обставин, на які у своєму клопотанні посилається сторона захисту мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні.

Так, доводи сторони захисту щодо необхідності надання тимчасового доступу зводяться до потреби у перевірці дотримання вимог кримінального процесуального законодавства під час розгляду клопотання про надання дозволу на проведення обшуку.

З цього приводу важливим є положення п. 4 ч. 3 ст. 87 КПК України, відповідно до якого недопустимими є також докази, що були отримані під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Суд також враховує, що процесуальні документи щодо надання дозволу на проведення слідчих дій не є самостійними доказами у кримінальному провадженні. Однак такі процесуальні документи повинні досліджуватись судом під час судового розгляду з метою оцінки допустимості доказів, отриманих на їх підставі. Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 28 травня 2020 року у справі № 751/9365/15-к.

За змістом ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Звідси, з огляду на зазначені вище положення про принцип змагальності у кримінальному провадженні, суд вважає, що встановлення обставин, на які покликається сторона захисту у своєму клопотанні має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Водночас, зазначення в ухвалі слідчого судді про присутність слідчого під час розгляду відповідного клопотання беззаперечно не доводить факту здійснення технічної фіксації судового засідання. Зазначене може бути встановлено лише шляхом безпосереднього ознайомлення із матеріалами судових справ.

Отже, клопотання захисника в частині дозволу на тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №1-кс/487/1040/22 у справі №487/1144/22, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню, тимчасовий доступ слід надати із можливістю вилучити їх копії.

Керуючись ст.. 131, 159, 160, 163, 164, 333, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисникаОСОБА_5 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів - задовольнити.

Надати захисникуОСОБА_5 тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №1-кс/487/1040/22 у справі №487/1144/22, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю ознайомитись з ними та зняти їх копії.

Ухвала діє до 16 лютого 2024 року включно.

Особа, яка зазначена в ухвалі суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1