Справа № 355/1559/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4548/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2023 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Київ, українки, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, незаміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП в матеріалах справи відсутні, раніше не судиму,-

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 05.05.2021 близько 19 години 05 хвилин ОСОБА_8 знаходилась у кімнаті житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вживали алкогольні напої.

У цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла словесна лайка на ґрунті ревнощів, яка переросла у бійку, у ході якої о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_8 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи у вищевказаному місці, взяла до рук предмет, зовні схожий на кухонний ніж та тримаючи його в руці нанесла ним 1 удар в область грудної клітки ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення грудної клітки на рівні лівого ребра з лівого боку. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер у реанімаційному відділенні КНП «Бориспільська БЛІЛ».

Згідно висновку експерта смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала в наслідок проникаючого сліпого колото-різаного пошкодження лівої половини грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки і правого шлуночку серця, яке супроводилось крововиливом в серцеву сорочку та ліву легеневу порожнину та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2023 року ОСОБА_8 ,визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. Строк відбування покарання ОСОБА_8 , рахувати з моменту її затримання, тобто з 06 травня 2021 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , залишено до набрання вироком суду законної сили та утримувати її в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь держави України за проведення експертизи 30951 (тридцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 56 копійок. Вирішено питання арешту майна та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якійпросить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області змінити, призначивши обвинуваченій ОСОБА_8 у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення встановлені судом першої інстанції, сторона захисту вважає, що призначене судом покарання є надсуворим оскільки не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а тому вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити в частині призначеного покарання.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Судом зазначено, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття.

Таким чином сторона захисту вказує, що суд необгрунтовано не взяв до уваги ще такі пом`якшуючі обставини: активне сприяння розкриттю злочину та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_8 брала участь у слідчих експериментах, давала правдиві, детальні покази, від слідства і суду не переховувалася. ОСОБА_8 викликала швидку медичну допомогу після поранення потерпілого, з місця події нікуди не зникала.

Тому апелянт звертає увагу суду, що дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Відтак, на думку захисника, достатнім і належним покаранням за ч. 2 ст. 121 КК України є призначення покарання ОСОБА_8 у вигляді 7 років позбавлення волі, оскільки 8 років позбавлення волі є надсуворим покаранням.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищенаведені положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченої, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Так, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, яка в силу ст.89 КК України не судима, має постійне місце проживання, незаміжня, не працююча, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, відповідно до довідки КНП «Баришівська ЦРЛ» 3 106 ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2012 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спритними напоями, веде антисоціальний та відлюдний спосіб життя. Також судом встановлено та враховано обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченої - щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання, - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_8 як під час досудового розслідування так і під час судового провадження у суді першої свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала в повному обсязі, надавала послідовні логічні та достовірні показання.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції інших обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , зокрема активне сприяння розкриттю злочину, та надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, то колегія суддів знаходить їх необґрунтованими.

Так, під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, які мають істотне значення для повного його розкриття (наприклад, викриття інших співучасників злочину, визначення ролі кожного у його вчиненні, передачу речових доказів чи предметів, здобутих злочинним шляхом).

Усі факти та обставини вчиненого злочину були встановлені самостійно правоохоронними органами, жодних нових фактів по справі, ніж ті, що були встановлені слідством самостійно, обвинувачена не повідомила. Така поведінка обвинуваченої не є проявом активного сприяння розкриттю злочину, адже вона жодним чином не була направлена на активну та ініціативну допомогу слідству. Визнання вини ОСОБА_8 та щире каяття після її затримання є окремими обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК і вже були враховані судом.

Крім того, колегія суддів, зокрема звертає увагу на тяжкість наслідків, які настали від протиправних дій обвинуваченої, а саме смерть потерпілої особи, які є невиправними.

На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність на строк 8 років, тобто близький до мінімального, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

А тому підстави для пом`якшення ОСОБА_8 покарання, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4