УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року

м. Київ

справа № 756/10980/18

провадження №51-148ск24

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчила касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року, постановлену щодо ОСОБА_5 ,і

встановила:

вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, останній раз: 27 жовтня 2016 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185;

ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк

4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, та поклавши на нього обов`язки, передбачені законом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 серпня 2018 року приблизно о 17 год 00 хв, у ОСОБА_5 , який перебував за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 43, неподалік ринку «Оболонь», виник умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що належить потерпілому ОСОБА_6 , реалізуючи який, ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та діючи таємно, дістав з лівої кишені шортів, в яких був одягнений на той час потерпілий, мобільний телефон «Samsung La Flour», IMEI НОМЕР_1 в корпусі червоного кольору, вартість якого складає 1000 грн. 00 коп., поклав вказаний телефон собі до лівої кишені штанів, в яких був одягнутий в той день. Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_5 , маючи при собі викрадене майно, направився з місця вчинення кримінального правопорушення, однак перебуваючи за адресою: м. Київ, Героїв Дніпра, 43, був затриманий працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_5 , виконав всі дії, які вважав необхідними для повторного, таємного викрадення чужого майна (крадіжка), маючи реальну можливість розпорядитися ним.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1000 грн. 00 коп.

Крім того, 08 вересня 2021 року, приблизно о 14 год 05 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 41, між входом до ринку «Оболонь» та зупинкою громадського транспорту № 397 сполученням Київ-Вишгород, де у останнього виник умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна належного потерпілому ОСОБА_7 , реалізуючи який, ОСОБА_5 підійшов позаду до потерпілого ОСОБА_7 , діючи таємно, дістав правою рукою з відчиненої чоловічої сумки чорного кольору, яка висіла на той час на плечі потерпілого та викрав особисті речі останнього, а саме: гаманець чорного кольору марки «Wedis», який матеріальної цінності для потерпілого не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 681 гривня, картку киянина та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, після чого, ОСОБА_5 тримаючи у правій руці вказані речі, поклав їх до чоловічої сумки чорного кольору, яку мав при собі, та намагався з місця вчинення кримінального правопорушення зникнути, однак свій умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , міг спричинити потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 681 грн 00 коп.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що положення ст. 75 КК України до ОСОБА_5 застосовано неправильно, що в свою чергу призвело до м`якості призначеного йому покарання. Крім цього, прокурор вказує на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України, оскільки суд, на його думку, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування положень ст. 75 КК України.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кримінально-правова оцінка його діяння за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Стосовно доводів прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання та звільнення від його відбування, вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також визначити можливість виправлення засудженого без відбування покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_5 покарання та звільнення від його відбування ґрунтується на наведених вимогах закону.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_5 покарання, суди належним чином врахували тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, його відношення до вчиненого, що обвинувачений раніше судимий, однак правильних висновків для себе не зробив, а тому суд визнав за необхідне обрати покарання у виді позбавлення волі. Обставинами, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставиною, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, суд призначив ОСОБА_5 покарання у межах санкції за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, остаточно призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Разом із тим, зваживши ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, характер та наслідки вчинених кримінальних правопорушень, зокрема ті обставини, що викрадене майно повернуто потерпілим, які не мають претензій матеріального характеру, врахувавши стан здоров`я ОСОБА_5 який перебуває на диспансерному обліку у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 5» з 16.05.2019 року з діагнозом: ВІЛ-інфекція, ІІІ клінічна стадія, рецидивуючий кандидоз (молочниця) ротової порожнини, що підтверджується відповідною медичною документацією та потребує постійного спостереження лікаря інфекціоніста, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, виходячи з принципів розумності, гуманізму та справедливості, суд визнав можливим виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, а тому вважав правильним звільнити останнього від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки, , на підставі ст. 75 КК України, який є достатнім для того, щоб останній в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Призначене ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень статей 75, 76 КК Українивідповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що судом неправильно було застосовано положення ст. 75 КК України, що призвело до призначення явно несправедливого покарання через м`якість, колегія суддів не убачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляції прокурора щодо можливості застосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення залишив рушення суду першої інстанції без змін.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року, постановлену щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3