КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6590/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2023 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 10 травня 2023 року про закриття кримінального провадження № 001805 від 25 листопада 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження в повному обсязі.

Захисник, вважаючи, що під час розгляду скарги на постанову слідчого слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки слідчого в його постанові є передчасними, оскільки вивчення матеріалів справи засвідчило, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та оцінки даних досудової перевірки, про що було зазначено і слідчому судді при обґрунтуванні своєї скарги на постанову слідчого. Проте, як зазначає апелянт, слідчим суддею не було надано жодної мотивованої підстави для відхилення зазначених доводів сторони скаржника.

Окремо апелянт зазначає, що слідчий не взяв до уваги, а слідчим суддею проігноровано ту обставину, що заявник у своїй заяві наголошував на тому, що, на його думку, кримінальне переслідування , і відповідно - незаконне затримання - відбувалось за безпосередньої організації та вказівки ОСОБА_9 , який на той час обіймав посаду начальника четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних ДБР.

Вказана особа, на переконання адвоката, була головним ініціатором та організатором незаконного затримання ОСОБА_7 , відтак, на думку адвоката, ОСОБА_9 може мати статус організатора вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 371 КК України. Однак, як зазначає апелянт, ця обставина слідством була проігнорована, що мало наслідком відсутність проведення такої слідчої дії, як допит ОСОБА_9 як одного із основних фігурантів даного кримінального провадження. Відтак, слідчий не допитав ОСОБА_9 , що свідчить про неповноту досудового розслідування, та відповідно - про передчасність закриття кримінального провадження.

Окрім того, слідчим не допитаний сам затриманий - ОСОБА_7 .. При цьому, слідчий в оскаржуваному рішенні зазначає про виклик ОСОБА_7 , який, нібито, повідомлений про виклик 4 серпня 2021 року та 13 серпня 2021 року, однак останній на допит не з`явився. Хоч така інформація не відповідає дійсності, що, в свою чергу, не було взято до уваги слідчим суддею, оскільки ОСОБА_7 не був належним чином повідомлений про такі виклики, про що можуть свідчити матеріали кримінального провадження. Окрім цього, слідчий мав можливість повідомити адвокатів ОСОБА_7 , оскільки йому відомі їх номери телефонів та задля ефективного виклику ОСОБА_7 сповістити про необхідність викликати та допитати ОСОБА_7 в якості свідка/потерпілого, чого зроблено не було, як і не було здійснено, ані належним чином самого виклику, ані інших дій, спрямованих на встановлення зв`язку із ОСОБА_7 задля його виклику.

Також апелянт зазначає, що зі слів самого слідчого відповідно до тексту оскаржуваної постанови, слідчий не виконав виклик ОСОБА_7 для допиту навіть після скасування від 30 червня 2022 року минулої постанови про закриття кримінального провадження.

Відсутність допиту ОСОБА_7 свідчить про неповноту досудового розслідування та про передчасність закриття даного кримінального провадження, проте слідчий суддя не взяв до уваги зазначені обставини при постановлені оскаржуваної ухвали.

Адвокат стверджує, що слідчим не допитані усі прокурори Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), що входили на момент затримання ОСОБА_7 до групи прокурорів та усі слідчі, що входили до групи прокурорів та слідчих у кримінальному провадженні № 0000400.Вказані особи є свідками у даному кримінальному провадженні, адже брали участь у досудовому розслідуванні, і відповідно їм можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, або дані особи навіть можуть бути співучасниками у вчиненні злочину щодо завідомо незаконного затримання ОСОБА_7 . Таким чином, допит вказаних осіб є необхідним для повного, всебічного і об`єктивного досудового розслідування, натомість, їх не було проведено слідчим, що, в свою чергу, свідчить про неповноту досудового розслідування, і як наслідок - про передчасність закриття даного кримінального провадження. При цьому, при ухвалені рішення про відмову в задоволені скарги на постанову слідчого, слідчим суддею не було дійсно наведено підстав для відхилення зазначених доводів адвокатів ОСОБА_7 .

Окрім того, як наголошує адвокат, слідчим не допитано дитину ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , який безпосередньо був присутній під час затримання батька. На момент затримання дитині було 11 повних років, а тому, за умови дотримання вимог ст. 226 КПК України, допит малолітнього сина можна було б здійснити задля встановлення усіх обставин справи. Не допитано також свідка подій - консьєржа, яка була присутня під час затримання ОСОБА_7 , та дружину ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , яка також може володіти інформацією щодо подій 16 листопада 2019 року.

Відсутність такої слідчої дії, на переконання апелянта, також свідчить про неповноту досудового розслідування, його формальність та поверхневість і незацікавленість як слідчого так і слідчого судді у встановленні істини у даній справі.

Захисник зазначає, що слідчий в оскаржуваній постанові посилається на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, залишену без змін судом апеляційної інстанції, а також на ухвали Вищого антикорупційного суду про накладення арешту на тимчасове вилучене майно під час обшуку і про відмову у скасуванні такого арешту. Вказані судові рішення слідчий зазначає як докази, що, нібито, підтверджують «законність» затримання ОСОБА_7 . Однак, така позиція слідчого не заслуговує на увагу, з огляду на те, що жодне із вказаних судових рішень не містить преюдиційного факту законності затримання ОСОБА_7 , а у вказаних справах питання законності затримання ОСОБА_7 взагалі належним чином не розглядалось. Окрім того, що ОСОБА_7 звернувся до Європейського Суду з прав людини зі скаргою на незаконне затримання, і відповідно - 17 грудня 2020 року отримав лист про те, що скарга є прийнятною і буде прокомунікована разом із іншими скаргами не пізніше 15 березня 2021 року. У жовтні 2021 року ними отримано лист від Міністерства юстиції України про те, що даним органом досі здійснюється підготовка зауважень на скаргу, які, після їх направлення до ЄСПЛ будуть надіслані Секретаріатом ЄСПЛ для ознайомлення стороні заявника. Отже, питання законності або незаконності затримання ОСОБА_7 ще не встановлене належним чином, і лише ЄСПЛ остаточно вирішить це питання. Відповідно посилання на ухвали слідчого судді, які не розглядали питання законності затримання, є недоречними.

Захисник вважає, що як слідчий, так слідчий суддя, відмовляючи у задоволені скарги, не взяв до уваги ту обставину, що про незаконність затримання беззаперечно свідчать наступні аргументи:

- на момент затримання були відсутні будь-які підстави для затримання ОСОБА_7 без ухвали слідчого судді, вичерпний перелік яких передбачений ст. 208 КПК України;

- в день затримання - 16 листопада 2019 року - (субота, вихідний день) - прокурор ОСОБА_12 до роботи не залучався, а для виконання невідкладних завдань у суботу ним мав бути наказ Генерального прокурору, погоджений із профспілковим комітетом. Однак, із листа-відповіді Офісу Генерального прокурора вбачається, що такого наказу не було. Отже, здійснення дій щодо затримання ОСОБА_7 у вихідний день без наказу Генерального прокурора у неділю є незаконним, що було проігноровано і слідчим і слідчим суддею.

Захисник, на противагу твердженню слідчого у постанові про відсутність у матеріалах кримінального провадження відомостей щодо наявності прямого умислу у прокурора ОСОБА_12 на незаконне затримання ОСОБА_7 , зауважує, що наявні доводи, які підтверджують наявність прямого умислу у діях ОСОБА_12 на здійснення незаконного затримання, а саме: наявність юридичної освіти у ОСОБА_12 ; практичний досвід роботи в органах прокуратури (щонайменше - з 2015 року, як про це свідчить відкритий реєстр електронних декларацій); відсутність реагування на зауваження затриманого та його захисників, які повідомляли та наголошували на незаконності затримання; свідоме порушення права на захист затриманого, з метою здійснення завідомо незаконного затримання; самоправне здійснення службових повноважень у вихідний день без наявності окремого наказу Генерального прокурора про залучення ОСОБА_12 до роботи у вихідний день. Таким чином, на переконання адвоката, наявні об`єктивні обставини, що свідчать про наявність прямого умислу у діях ОСОБА_12 , а тому слідчий ДБР дійшов помилкового висновку про протилежне.

Окрім того, адвокат стверджує, що не були допитані як свідки оперативні співробітники СБУ, які були залучені для здійснення оперативного супроводу затримання, та не були допитані поняті, які брали участь у затриманні, а саме: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . При цьому, слідчий навіть не спромігся встановити анкетні дані свідка - сусіда ОСОБА_7 , який, як сам слідчий зазначає, спостерігав за усіма подіями. Тобто, дана особа є безпосереднім свідком усіх обставин затримання, який міг би надати свої пояснення та допомогти слідству, представивши іншу версію подію, на противагу версії ОСОБА_12 .

На переконання адвоката, слідчий ДБР взагалі не здійснив перевірку обставин і фактів, і необґрунтовано вкотре закрив кримінальне провадження, не зважаючи на очевидні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України.

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що слідчим суддею було допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального права, які полягають в неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно наданій оцінці всіх обставин, що не відповідає вимогам щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення (ст. 370 КПК України) що, в свою чергу, є підставою для скасування ухвали і постановлення нової на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Адвокат ОСОБА_6 та уповноважена особа ДБР, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подали.

Вислухавши думку адвоката ОСОБА_8 , зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та закритого кримінального провадження, надані до суду апеляційної інстанції ДБР, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону не у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_15 від 25 листопада 2019 року щодо можливого вчинення службовою особою Генеральної прокуратури України завідомо незаконного затримання ОСОБА_7 , 25 листопада 2019 року до ЄРДР за № 0001805 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 371 КК України (ас. 1 матеріалів закритого кримінального провадження).

З вказаних матеріалів встановлено, що постановою старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 10 травня 2023 року за результатами досудового розслідування кримінальне провадження № 001805 від 25 листопада 2019 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (ас. 223-232 матеріалів закритого кримінального провадження).

За змістом постанови слідчий, допитавши під час досудового розслідування ОСОБА_12 - прокурора, ОСОБА_16 - працівника поліції, ОСОБА_17 - старшого оперуповноваженого ГВ БКОЗ ГУ СБУ в м. Києві та Київській області, дослідивши протокол затримання ОСОБА_7 , лист Офісу Генерального прокурора, лист ІТТ ГУ НП у м. Києві, з посиланням на те, що ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений повістками від 4 серпня 2021 року та від 13 серпня 2021 року про дату та час проведення допиту як свідка, не з`явився, дійшов висновку про спростування інформації, яка викладена в заяві адвоката ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_7 від 18 листопада 2019 року, та інших матеріалах досудового розслідування щодо можливих неправомірних дій прокурора відділу генеральної прокуратури України ОСОБА_12 в частині завідомо незаконного затримання ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав в порядку, передбаченому ст.. 303 КПК України, скаргу на вказану постанову.

Відмовляючи у задоволенні скарги адвоката, слідчий суддя обґрунтував рішенням тим, що з матеріалів кримінального провадження убачається, що ГСУ ДБР здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001805 від 25 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України.

10 травня 2023 року слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_18 виніс постанову про закриття кримінального провадження. Підставою закриття провадження стало те, що проведеними у ході досудового розслідування слідчими та процесуальними діями наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, в діях ОСОБА_12 не встановлено.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_18 , викладаючи мотиви прийнятого рішення про закриття кримінального провадження проаналізував показання свідків, дослідив копії документів із кримінального провадження № 0000400, оцінив кожен доказ, а також співставив їх з іншими здобутими в ході досудового розслідування доказами та навів мотиви прийнятого рішення, їх детальне обґрунтування з посиланням на положення КК України та КПК України.

Крім того, слідчий суддя вказав про те, що з матеріалів кримінального провадження встановлено, що підстави законності затримання були перевірні суддею Шевченківського районного суду м. Києва при розгляді скарги на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_7 , яка набрала законної сили.

Аналізуючи зміст постанови від 10 травня 2023 року про закриття кримінального провадження №001805 від 25 листопада 2019 року, слідчий суддя вважає, що вона відповідає вимогам КПК України. Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону повністю були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження № 001805 від 25 листопада 2019 року вбачається, що слідчий при винесенні оскаржуваної постанови встановив необхідні фактичні обставини, що підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК здійснив їх належну перевірку та оцінку.

При цьому, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, у ній детально викладені мотиви прийнятого рішення їх обґрунтування, у зв`язку з чим за результатами аналізу здобутих в результаті здійснення кримінального провадження доказів слідчим прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, з яким погодився і слідчий суддя.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст..ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставинсправи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно із ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання,які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудовогорозслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема,якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин,за яких заявник вважав,що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь,які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Проте, обставини, викладені у скаргах, не в повній мірі стали предметом дослідження як під час досудового розслідування, так і судового контролю.

З матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, постановою слідчого від 30 серпня 2020 року кримінальне провадження закрито (ас. 204-213 матеріали кримінального провадження).

За даними повідомлення про закриття кримінального провадження постанова винесена 30 серпня 2021 року (ас. 214).

Вказана постанова про закриття кримінального провадження скасована ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2022 року (ас. 218 матеріалів закритого кримінального провадження).

Скасовуючи попередню ухвалу слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вказав про те, що слідчий без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх перевірки, зробив передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження. При цьому слідчий судді встановив, що слідчим в даному кримінальному провадженні винесено постанову про закриття кримінального провадження, при цьому в даній постанові не зазначено, на підставі якого пункту статті 284 КПК України слідчим закрито провадження, лише вказано, що доводи адвоката ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_7 , викладені в заяві про кримінальне правопорушення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження та спростовані доказами, зібраними у кримінальному провадження, при цьому, на противагу доводам, викладеним у заяві про злочин слідчий кладе лише показання ОСОБА_12 , відносно дій якого було розпочато досудове розслідування, а також показання свідка ОСОБА_19 , який не був присутнім під час затримання ОСОБА_7 , та показань свідка ОСОБА_17 . Згідно змісту оскаржуваної постанови слідчим не було допитано самого ОСОБА_7 та його сина, а також не було допитано працівників, які були присутні під час затримання, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування та невмотивованість процесуального рішення, а також його необґрунтованість.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Проаналізувавши матеріали провадження за скаргою та матеріали кримінального провадження слідчий суддя вважає, що оскаржувану постанову винесено передчасно, оскільки слідчим не перевірено належним чином доводи, викладені в заяві про злочин, та не надано їм оцінку.

У оскаржуваній постанові слідчий належним чином не обґрунтовує своє рішення про закриття кримінального провадження та не вказує на зібрані у кримінальному провадженні докази, які дають йому підстави вважати, що відсутній склад кримінального правопорушення.

Однак, як встановлено з матеріалів кримінального провадження, не виконавши жодної вказівки, зазначеної в ухвалі слідчого судді від 17 червня 2022 року, не провівши жодної слідчої дій, слідчий 10 травня 2023 року виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка є ідентичною за змістом до попередньої постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Більш того, за наявності вказівки в ухвалі слідчого судді від 17 червня 2022 року про допит ОСОБА_7 , слідчий у постанові посилається на те, що ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлени у 2021 року, за викликом для допиту не з`явився, що свідчить про те, що обставини, викладені в заяві адвоката в інтересах ОСОБА_7 , не у повній мірі були перевірені під час досудового розслідування, у зв`язку з чим не знайшли свого відображення у постанові слідчого про закриття кримінального провадження.

Таким чином, обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, свідчать про неповноту досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, на що обґрунтовано послався апелянт.

З огляду на викладене, постанова слідчого не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних у кримінальному провадженні, а, відтак, постанова про закриття кримінального провадження підлягає до скасування, як винесена передчасно.

Окрім того, вказана неповнота досудового розслідування залишилась поза увагою слідчого судді, що свідчить про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали про задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 10 травня 2023 року про закриття кримінального провадження № 001805 від 25 листопада 2019 року, та скасування вказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення досудового розслідування, під час якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій у порядку, передбаченому КПК України, та прийняти за результатами проведеного досудового розслідування законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу:

Скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 10 травня 2023 року про закриття кримінального провадження № 001805 від 25 листопада 2019 року - задовольнити.

Постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 10 травня 2023 року про закриття кримінального провадження № 001805 від 25 листопада 2019 року - скасувати.

Матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4