Справа № 404/9320/23
провадження № 1-кс/405/3735/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 м. Кропивницький

Cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.10.2023, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2023 з Кропивницького апеляційного суду до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.10.2023.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 07.09.2023 він звернувся до ДБР з розташуванням у м. Кропивницькому із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ст. 374 КК України, грубе порушення права на захист колегією суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Як вбачається із відповіді на його заяву, яка надійшла з третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві від 12.10.2023 вих. 4476, йому відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР.

Зазначив, що у вищевказаної колегії перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000880 від 16.11.2021, в якому він є обвинуваченим за ч. 3 ст. 187 КК України. Під час розгляду вказаного кримінального провадження колегія суддів грубо порушує його право на захист, 04.09.2023 під час судового засідання він звернувся із клопотанням відповідно до ст. 333 КПК України, про проведення слідчої дії, а саме допиту потерпілої ОСОБА_7 , але колегія відмовила у задоволенні клопотання. 06.10.2023 він звернувся із клопотанням про проведення слідчої дії пред`явлення для впізнання за голосом свідку ОСОБА_8 та допиті свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , але колегія суддів відмовила у задоволенні цих клопотань. Просив зобов`язати посадових осіб третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві внести відомості за його заявою до ЄРДР.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити, та додатково пояснив, що у нього змінюється п`ятий захисник, які не захищають його, він просить їх підготувати заяву про витребування доказів, але вони цього не роблять; він не може нікого допитати; обвинувальний акт не відповідає вимогам, які встановлені законом, але колегія відмовила у його поверненні; колегію суддів був змінений порядок дослідження доказів, але він йому не відомий; у задоволенні його клопотання про проведення слідчого експерименту йому було відмовлено та зазначено, що клопотання подане передчасно; не знає хто є потерпілим у кримінальному провадженні за його обвинуваченням.

Представник третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві в судові засідання 15.11.2023, 23.11.2023 не з`явився, був належним чином повідомлений про дати, час та місце розгляду скарги, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали, долучені до скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У судовому засіданні встановлено, що 09.10.2023 ОСОБА_3 звернувся до третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві із заявою від 09.10.2023 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ст. 374 КК України, грубе порушення права на захист колегією суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Зазначив, що у вищевказаної колегії перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000880 від 16.11.2021, в якому він є обвинуваченим за ч. 3 ст. 187 КК України. Під час розгляду вказаного кримінального провадження колегія суддів грубо порушує його право на захист, 04.09.2023 під час судового засідання він звернувся із клопотанням відповідно до ст. 333 КПК України, про проведення слідчої дії, а саме допиту потерпілої ОСОБА_7 , але колегія відмовила у задоволенні клопотання. 06.10.2023 він звернувся із клопотанням про проведення слідчої дії пред`явлення для впізнання за голосом свідку ОСОБА_8 та допиті свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , але колегія суддів відмовила у задоволенні цих клопотань.

Встановлено, що листом від 12.10.2023, який надійшов заявнику з третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві, йому відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, що було зазначено заявником у судовому засіданні та в скарзі.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора 30.06.2020 № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, положення ст. 214 КПК України, перебувають у тісному взаємозв`язку з ч. 1 ст.2 та ст. 11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою не будь-яких дій, а суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки конкретного складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.

Так, відповідно до вимог ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце та наявний склад кримінального правопорушення, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 761/20985/18 висловлено правову позицію, згідно з якою «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

У постанові ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18 зазначено, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним, з точки зору використання державних ресурсів.

Проаналізувавши заяву про вчинення злочину ОСОБА_3 від 09.10.2023, з`ясувавши обставини та надавши оцінку доказам, слідчий суддя приходить до висновку, що за своїм змістом та суттю заява ОСОБА_3 не є повідомленням про злочин, оскільки не містить викладу обставин, які б свідчили про вчинення колегією суддів Кіровського районного суду м. Кіровограда можливого кримінального правопорушення, натомість, вона ґрунтується на суб`єктивній оцінці заявником процесуальних дій колегії суддів, є фактичною незгодою з процесуальними рішеннями суддів, і є суб`єктивною думкою останнього про порушення його прав як обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно із ч. ч. 1-3 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання; суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права; втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

У відповідності до статтей 1 та 10 Загальної (Універсальної) хартії судді, ухваленої 17 листопада 1999 р. Центральною Радою Міжнародної Асоціації Суддів в Тайпеї (Тайвань), незалежність судді є обов`язковою для безстороннього правосуддя згідно із законом. Це невід`ємна його складова. Всі установи і органи влади, національні чи міжнародні, повинні поважати, захищати і відстоювати таку незалежність (ст.1)

Притягнення судді до цивільної відповідальності в країнах, де існує така можливість, а також до кримінальної відповідальності, в тому числі й арешт судді, повинні допускатися тільки за умови відсутності впливу на його незалежність (ст.10).

Крім того, слідчий суддя зазначає про те, що на дії судді, якщо заявник вважає допущеним істотне порушення норм процесуального права або недотримання норм матеріального права під час здійснення правосуддя, що призвело до неправильних висновків суду, унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, - вона не позбавлена права скаржитись та вимагати притягнення судді до дисциплінарної відповідальності у порядку, визначеному законом.

Натомість, ініціювання кримінального переслідування судді внаслідок незгоди з його процесуальними діями чи рішеннями є способом незаконного впливу на суд. Такі дії слід розцінювати як спроби втручання у правосуддя, тиску на суд і суддів не процесуальним шляхом, поза межами процедури оскарження судових рішень, що є прямим порушенням вимог закону щодо незалежності судів та суддів. Така ситуація є загрозою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом, адже ухвалення позитивного рішення може бути тільки на користь однієї сторони судового процесу, а інша завжди буде незадоволена результатом розгляду справи. Саме тому початок досудового розслідування щодо судді у разі незгоди з його рішенням є тиском на суд, і не є виправданим та ефективним для встановлення справедливості у конкретній справі.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 09.10.2023, відсутні, та відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 305 - 307, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність третього слідчого відділу ДБР (з дислокацією у м. Кропивницькому) ТУ ДБР у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.10.2023, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12