Справа № 521/7284/20
Номер провадження:1-кп/521/364/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000196 від 15.02.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українця, уродженця с. Кремидовка, Комінтернівського району Одеської області, не одруженого, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

05.02.2007 Івановським районним судом Одеській області за ст.ст. 185 ч.3, 152 ч.3, 186 ч.2, 304, 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання;

12.12.2017 Березовським районним судом Одеській області за ст.263 ч.1 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 14.02.2020 приблизно о 21 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, маючи при собі заздалегідь заготовлений кухонний ніж, з метою вирішення особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , прибув за місцем тимчасового мешкання останнього, а саме до перону станції «Одеса-Застава2», розташованого по вул. Станкобудівній, 8, в м. Одесі.

В подальшому, ОСОБА_7 зайшовши під перон станції «Одеса- застава2», розташованого по вул. Станкобудівній, 8, в м. Одесі, де особами без постійного місця проживання було облаштовано тимчасовий притулок, та почав будити сплячого ОСОБА_8 , в результаті чого між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, усвідомлюючи характер суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заподіяння смерті іншій людині, озброївся наявним при собі кухонним ножем, яким умисно, з метою вбивства, наніс не менше двох ударів в область життєво важливого органу - шиї ОСОБА_8 та одного удару в область лівого плеча, спричинивши останньому небезпечні для життя тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні шиї з ушкодженням усіх шарів трахеї, а також різані рани лівої піднижньощелепної області та різану рану лівого плеча, тим самим вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, після чого зник з місця події. При цьому смерть потерпілого ОСОБА_8 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , в зв`язку з тим, що ОСОБА_8 був вчасно доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня №1», розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, де йому була надана кваліфікована медична допомога.

Спричинені ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої поверхні шиї з ушкодженням усіх шарів трахеї, що супроводжувалася емфіземою середостіння та м`яких тканин грудної клітини згідно з п.2.1.3 «і» «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкодь за критерієм небезпеки для життя. Різані рани лівої піднижньощелепної області, різана рана лівого плеча як кожна окремо, так і в сукупності, спричинили розлад здоров`я строком понад 6- ть, але не більше як 21 день, і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд, провівши судовий розгляд в повному обсязі та оцінивши досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, встановив наступні обставини.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину за ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України визнав частково. Пояснивши наступне, в 2020 році 14 лютого ввечері йому подзвонив його знайомий ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), покликав до себе додому взяти рибу. Прийшовши до нього побачив, що він побитий. На запитання з приводу його зовнішнього вигляду відповів, що до нього прийшов ОСОБА_11 (потерпілий ОСОБА_8 ), посидіти-зігрітися-поїсти, а потів побив його та втік. Після цієї розмови він ( ОСОБА_7 ) взяв рибу і пішов додому, де в той час проживав, на АДРЕСА_3 . Дома залишив рибу на пішов до потерпілого на розмову, спитатися чому він так себе поводить, оскільки дані події раніше також були. Стверджує, що був тверезий, оскільки не пив у той день. Зиновія до цього він знав, але нічого спільного у них не було. Він ( ОСОБА_7 ) прийшов до потерпілого у місце, де на той час він мешкав, а саме під пероном на 2 Заставі, і почав до нього говорити, на що потерпілий одразу почав погрожувати зі словами, що зараз йому так само дістанеться, та кинувся до ОСОБА_7 . ОСОБА_11 був у стані алкогольного сп`яніння. У потерпілого був в руках ніж, який він дістав з карману. ОСОБА_7 цей ніж вибив у нього з рук та схопив. Оскільки потерпілий йому погрожував, ОСОБА_7 наніс потерпілому 2-3 удари ножем в якості самозахисту, умислу на його вбивство не мав. Крові не бачив. Спеціально в область шиї він не цілив, оскільки під пероном темно не бачив куди б`є, просто захищався. Після скоєного ОСОБА_8 сів, а ОСОБА_7 просто розвернувся та пішов додому, забравши ніж із собою. На наступний день приїхала поліція та затримали його. Швидку допомогу не викликав не знає чому, просто не подумав, оскільки знайомі після цього конфлікту (вже після його приходу додому) казали що бачили, як ОСОБА_11 стоїть та п`є пиво. Умислу на вбивство ОСОБА_11 він не мав, йшов просто поговорити. Дуже жалкує про скоєне та про те, що не викликав потерпілому швидку допомогу.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_8 суд розцінює як обраний ним спосіб захисту від висунутого обвинувачення та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки його вина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними доказами по справі у їх сукупності.

Незважаючи на те, що обвинувачений в судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України не визнав, його вина в повному обсязі підтверджується показами потерпілого та свідків.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , згідно з якими в лютому 2020 року, вночі, коли він спав під пероном, приблизно о 3 годині ночі, до нього прийшов ОСОБА_12 ( ОСОБА_7 ) та порізав його. Напередодні цього випив приблизно 1 літр горілки та не відчував нанесення ударів, прокинувся він від присмаку крові. Після чого він дійшов до заправки, де йому викликали швидку допомогу. Провів в реанімації 4 дні, після чого йому стало легше та він покинув лікарню. Вважає, що саме ОСОБА_7 його порізав, оскільки разом із ним під пероном ще знаходились ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які це йому сказали.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що знає ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Стверджує, що між ними був конфлікт, неприязні відносини. Напередодні у нього ( ОСОБА_10 ) був конфлікт із потерпілим ОСОБА_11 , оскільки останній прийшов до нього додому і побив його, забравши сковорідку із м`ясом, після чого пішов. Потім прийшов ОСОБА_7 спитався що трапилось, і він розповів. Потім вже від дільничного інспектора дізнався, що ОСОБА_7 взяв ніж, випив, та пішов під перон до потерпілого. Очевидцем подій не був. Вважає, що вказаний конфлікт між обвинуваченим та потерпілим стався не через нього ( ОСОБА_10 ), а через їх неприязні відносини між собою.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який показав, що на той час ОСОБА_7 проживав разом із ним за адресою: АДРЕСА_2 . З приводу ситуації, яка склалася в той день у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знає не багато, оскільки був лежачим в той час. Знає, що ОСОБА_17 посварився з потерпілим, потім пішов. Після повернення сказав, що мабуть убив потерпілого, розплакався, але вказане вважав п`яними балачками. Вранці приїхала поліція, та вилучили кухонний ніж, мабуть ОСОБА_17 цим ножем порізав. Ніж оранжевого кольору. Як ОСОБА_17 брав ніж він не бачив.

Так, допитана у судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України, свідок ОСОБА_18 показала, що 14.02.2020 року десь під обід прийшов до них під перон прийшов ОСОБА_7 , поставив магарич. ОСОБА_11 ( ОСОБА_8 ) почав бити його нунчаками ні за що, паскудити. Також ОСОБА_7 заступався за них (неї і ОСОБА_19 ). Після цього конфлікту ОСОБА_12 пішов, а вона та ОСОБА_19 пішли на роботу. Після роботи вона та ОСОБА_19 лягли спати під пероном, ОСОБА_11 також там був. Пам`ятає кров ОСОБА_11 , бачила дірки в нього на шиї. Вона спала та прокинулась від галасу. Що трапилось не бачила, тому що спала, лише зі слів ОСОБА_19 відомо. Також ОСОБА_19 сказав, що ОСОБА_12 після конфлікту завів ОСОБА_11 у «Деполь».

Так, допитаний у судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України свідок ОСОБА_20 показав, що ОСОБА_17 ( ОСОБА_7 ) знає близько 8 місяців. 14.02.2020 р. вдень був конфлікт між ОСОБА_17 та ОСОБА_11 . Потім він з жінкою ( ОСОБА_18 ) пішли додому, під перон, спати. Там вони були втрьох - він, ОСОБА_11 та ОСОБА_21 . В той день вони вживали алкоголь. Взагалі, ОСОБА_17 та ОСОБА_11 та ОСОБА_12 взагалі часто сварилися. Лягли спати приблизно о 9 годині вечора. Він спав, та крізь сон чув як ОСОБА_17 та ОСОБА_11 сварилися. Це було під пероном. Прокинувся вже коли ОСОБА_11 був в крові. ОСОБА_11 вперся у нього та сидів. При цьому безпосередньо ОСОБА_17 він не бачив, лишу чув крізь сон голоси, які сварилися, та по ним розпізнав що це був ОСОБА_17 та ОСОБА_11 . Як ОСОБА_17 наносив удари не бачив. Вранці ОСОБА_11 сам встав та пішов, сказав при цьому, що ОСОБА_17 його порізав. Також розповів, що ходив в «Деполь» а звідки його направили в лікарню.

Свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 у судовому засіданні не були беспосередньо допитані, так як прокурор, який підтримував державне обвинувачення, відмовився від дослідження вказаного доказу, як допит даних свідків.

Інших свідків як сторона обвинувачення, так і сторона захисту не заявляли.

Показання вказаних потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчиненння. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають іншим доказам у справі.

Свідки, попереджені Судом за дачу завідомо неправдивих показань, не довіряти їх свідченням у Суду підстав не має. При цьому жодних причин для обмови потерпілого чи обвинуваченого Судом не установлено.

Так, зокрема, винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні, дослідженими в процесі судового розгляду, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 15.02.2020 року з таблицею ілюстрацій до нього, відповідно до якого за участю спеціаліста було оглянуто ділянку місцевості, розташовану на пероні 2 Застави, яка знаходиться напроти ДНЗ «Одеський професійний ліцей будівництва та архітектури». На вказаній ділянці місцевості наявний пандус на перон, ліворуч якого розташовані сходи. Під даним пандусом зі сторони колії наявна «Лежанка» - місця мешкання осіб без постійного місця проживання, закрита ковдрами. В ході огляду ділянки перону слідів речей виявлено не було;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2020 року відповідно до якого ОСОБА_8 заявив, що впізнав особу на фотозмінку №2, на якому зображений ОСОБА_7 , як особу, яку бачив за адрсою: АДРЕСА_4 , а саме під пероном ст. 2-га Застава при обставинах, коли дана особа наносила тілесні ушкодження ножем в область шиї та інших частин тіла;

- протоколом проведення слідчого експертименту від 16.02.2020 року з диском до нього, відповідно до якого ОСОБА_7 показав обставини, спосіб та місце спричинення ножового поранення потерпілому, а саме: зігнувшись та залізши під перон, відкрив «шторку» підсвітивши телефоном знайшов, де знаходився ОСОБА_8 , а саме під стінко зліва та розбудив його, почав задавати питання з підстав побиття ОСОБА_8 інших осіб. ОСОБА_8 почав підійматися зі свого місця в напрямку ОСОБА_7 та йому погрожувати, після чого ОСОБА_7 правою рукою дістав із заднього карману кухонний ніж, який взяв для самозахисту та завдав один колючий улар в область шиї потерпілого;

- протоколом огляду місця події від 16.02.2020 року з таблицею ілюстрацій до нього та диском відповідно до якого оглянуто територію залізничної станції «Одеса-Застава 2». Безпосереднім об`єктом огляду є ділянка, розташована під 2-ю секцією перону ( від вул. Виїздної), на якій здійснюється посадка-висадка пасажирів з транспорту, що рухається в напрямку залізничної станції «Одеса-Головна». Оглядаєма ділянка розміром приблизно 10 м. на 6 м., висотою 1,5 м. Поверхня ділянки вкрита гравієм. Уздовж секції перону на відстані приблизно 2 м. від краю натягнуті різноманітні відрізки тканини. Надалі на поверхні знаходяться чисельні предмети одягу, взуття, постільної білизни, тощо. В дальній лівій частині оглядаємої ділянки наявне простирадло жовто-салатового кольору з плямою речовини бурого кольору розміром приблизно 80 см. на 100 см. З пояснень учасника огляду ОСОБА_7 встановлено, що саме вказаним простирадлом був укритий ОСОБА_8 14.02.2022 року близько 14.02.2020 року в момент, коли ОСОБА_7 завдав йому колючий удар ножем в область шиї. В ході огляду здійснено зріз частини простирадла зі слідами речовини бурого кольору, який упаковано до полімерного пакету № 444735;

-довідкою КУ «МКЛ №1» щодо факту звернення 15.02.2020 року у період часу з 08:45 години до 09:00 години ОСОБА_8 до прийомного відділення із, мовою оригіналу: «Проникающее ранение шеи с повреждением трахеи. Резанные раны ретробулярной области шеи справа. Резанная рана плеча справа. Подкожная эмфизема шеи.»;

-довідкою КУ «МКЛ №1» № 92-5 від 15.02.2020 щодо результатів дослідження крові ОСОБА_8 , група крові АВ IV+;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.03.2020 року та додатком до нього у вигляді опису, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2020 року, було вилучено оригінали історії хвороби стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_8 № 1589 на 28 арк.;

-висновком експерта № 682 від 19.03.2020 року, відповідно до якого: у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: різана рана передньої поверхні шиї з ушкодженням усіх шарів трахеї, різані рани лівої _ піднижньощелепної області, різана рана лівого плеча. Вказані ушкодження утворилися від ударної дії колюче-ріжучого предмета, індивідуальні особливості якого у властивостях ушкоджень не відобразилися. Таким колюче-ріжучим предметом міг бути кухонний ніж, описаний в висновку експерта № 84 від 27.02.2020 р.

Враховуючі дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 15.02.2020 року. Різана рана передньої поверхні шиї з ушкодженням усіх шарів трахеї супроводжувалась емфіземою середостіння та м`яких тканин грудної клітки (накопиченням повітря в клітковині середостіння та підшкірній клітковині грудної клітки) і згідно з п. 2.1.3 «і» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Згідно з п. 2.1.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Різані рани лівої піднижньощелепної області, різана рана лівого плеча як кожна окремо, так і в сукупності спричинили розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм згідно п.п. 2.3.3 та 4.6 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджені Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., не містять переліку «життєво важливих органів». Травмуюча дія була прикладена до шиї та лівого плеча. Об`єктивних судово-медичних даних, за якими можна було б встановити положення тіла постраждалого в момент спричинення ушкоджень, в розпорядженні експерта не мається;

- протоколом огляду місця події від 16.02.2020 року відповідно до якого оглянуто приміщення МКЛ № 1 за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, у якому виявлено на підлозі в поліетиленовому пакеті наступні речі: куртка чорного кольору, штани спортивні з білими полосками, куртка чорного кольору, джинси чорного кольору, футболка сірого кольору, футболка синього кольору, кофта у смугу синьо-білу. Вказані речі мають сліди речовини бурого кольору, розміщені в хаотичному порядку. Вказані речі було вилучено;

-висновком експерта № 137 від 23.04.2020 року судово-медичної експертизи одягу (куртки, светра, джемпера, поло, спортивних брюк та джинсів) які належать ОСОБА_8 .

Вказаним висновоком встановлено, що на одязі, який належить ОСОБА_8 , 1989 р.н., виявлено: на куртці - в верхній частині лівого рукава розташовано чотири колото-різаних пошкодження; ділянка просочування на правій частині коміра, практично по всій правій поличці і правій частині спинки, утворена в результаті попадання на матеріал значної кількості червоно-коричневої рідини, схожої з кров`ю, і подальшого просочування матеріалу; група помарок на лівий планці, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; ділянка просочування на лівій поличці, утворена в результаті попадання на матеріал значної кількості червоно-коричневої рідини, схожої з кров`ю, і подальшого просочування матеріалу; група помарок на лівий поличці, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; помарка на лівий поличці, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; група помарок на лівий поличці, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; помарка на лівий поличці, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; помарка на передній поверхні лівого рукава, творена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно- коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; група помарок на спинці, в лівий верхній її частині, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; і група помарок на спинці, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю.

На светрі виявлено: на комірі - два колото-різаних пошкодження, на переді вгорі зліва - ще одне колото-різане пошкодження, також в верхній частині передній поверхні лівого рукава розташовано ще два колото-різаних пошкодження; ділянка просочування на правій частині коміра, і в верхній і переважно правій частини переда, утворена в результаті попадання на матеріал значної кількості червоно-коричневої рідини, схожої з кров`ю, і подальшого просочування матеріалу; група помарок на переді і частково - на передній поверхні правого рукава, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; елемент бризок на передній поверхні лівого рукава, утворений у наслідку падіння на матеріал бризок червоно-коричневої рідини, схожою з підсохлою кров`ю; помарка на спинці, в верхній правій її частині, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; помарка на задній поверхні лівого рукава і частково - на спинці, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; група помарок на задній поверхні лівого рукава, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; і група помарок на задній поверхні правого рукава, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно- коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю.

На джемпері виявлено: вгорі зліва розташовано два колото-різаних пошкодження, ще одне колото-різане пошкодження розташовано в верхній частині передній поверхні лівого рукава; ділянка просочування на переді, в верхній і переважно правій його частині, утворена в результаті попадання на матеріал значної кількості червоно-коричневої рідини, схожої з кров`ю, і подальшого просочування матеріалу; ділянки просочування на переді, утворені в результаті просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю; ділянки просочування на переді, утворені внаслідок, найбільш ймовірно, падіння на матеріал бризок червоно-коричневої рідини, схожою з підсохлою кров`ю, з подальшим просочуванням матеріалу; ділянка просочування на наружній поверхні лівого рукава, захоплює передню і задню його поверхню, утворена в результаті просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю; ділянки просочування на передній поверхні лівого рукава, утворені внаслідок, найбільш ймовірно, падіння на матеріал бризок або крапель червоно-коричневої рідини, схожою з підсохлою кров`ю, з подальшим просочуванням матеріалу; патьок на передній поверхні лівого рукава, був утворений внаслідок попадання на матеріал певної кількості червоно-коричневої рідини, схожої з кров`ю, і подальшого її стікання в напрямку зверху донизу відносно зазначеного рукава, з подальшим просочуванням матеріалу; патьок на спинці, в верхній і переважно правій її частині, утворений внаслідок попадання на матеріал червоно-коричневої рідини, схожої з кров`ю, і подальшого її стікання в напрямку зверху донизу відносно умовно вертикального положення потерпілого, і просочування матеріалу; ділянки просочування на задній поверхні правого рукава, утворені в результаті просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю; і ділянка просочування на задній поверхні правого рукава, утворена в результаті просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю.

На поло виявлено: на переді поло вгорі зліва розташовано три колото-різаних пошкодження, ще два колото-різаних пошкодження розташовано на передній поверхні лівого рукава; ділянка просочування на переді, в верхній і переважно гравій його частині, і прилеглий частині коміра, утворена в результаті попадання на матеріал значної кількості червоно-коричневої рідини, схожої з кров`ю, і подальшого просочування матеріалу; елемент бризок на переді, в верхній правій його частині, утворений у наслідку падіння на матеріал бризок червоно-коричневої рідини, схожою з підсохлою кров`ю, і подальшого просочування матеріалу; елемент бризок на переді, утворений у наслідку падіння на матеріал бризок червоно-коричневої рідини, схожою з підсохлою кров`ю; ділянки просочування на переді, утворені в результаті просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю; ділянка просочування на наружній поверхні лівого рукава, захоплює передню і задню ого поверхню, утворена в результаті просочування матеріалу червоно- коричневою рідиною, схожою з кров`ю; ділянка просочування на спинці, в верхній правій її частині, і частково - на задній поверхні правого рукава, творена в результаті просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, ; гожою з кров`ю; і ділянка просочування на задній поверхні правого рукава, творена в результаті просочування матеріалу червоно-коричневою рідиною, схожою з кров`ю.

На джинсових штанах виявлено: на задній поверхні половинок, у верхній їх частині, помірні брудо-пилові накладення. При візуальному дослідженні і стереомікроскопії, пошкоджень і слідів, сходних з підсохлою кров`ю, на штанах не виявлено.

На штанах від тренувального костюма виявлено: у верхній частині половинок, переважно правої, розташовані рвані пошкодження, орієнтовані горизонтально; одне з них зсередини прикрите латкою і ушито темно-сірою ниткою; група помарок на передній поверхні лівої половинки, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; група помарок на передній поверхні правої половинки, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; група помарок на передній поверхні лівої половинки, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; помарки на задній поверхні лівої половинки, утворені у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; група помарок на задній поверхні правої половинки, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; група помарок на задній поверхні лівої половинки, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно-коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю; група помарок на задній поверхні правої половинки, утворена у результаті контакту матеріалу з поверхнею, забрудненою червоно- коричневою рідиною, схожою з підсохлою кров`ю;

-протоколом обшуку від 15.02.2020 року, проведеного у період часу з 14:17 до 14:35 годин за адресою: АДРЕСА_2 ( на двері приміщення напис №5), із фототаблицею до нього та диском. Кімната розміром 5 на 10 м.кв. В приміщенні біля двері на відстані 1 м знаходиться дерев`яний стіл, на якому знаходяться побутові предмети, їжа. В правому куті столу знаходиться предмет (ніж) помаранчевого кольору з рукояткою помаранчевого кольору з білими полосами. Далі, в кінці кімнати біля вікна знаходиться диван, на якому виявлено джинси чоловічі синього кольору з білими потертостями, на яких наявні плями бурого кольору невідомого походження. Джинси чоловічі запаковані в сейф пакет №EXP0426581. Ніж запаковано в сейф пакет № EXP00299103;

-висновком експерта №258 судово-медичної експертизи речових доказів від 30.03.2020 року, відповідно до якої: кров потерпілого ОСОБА_25 відноситься до групи АВ за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО (результати дослідження КУ Міської клінічної лікарні №1 від 15.02.2020р. у ОСОБА_8 , 31 р, група крові «AB(IV)».

Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

На джинсових брюках, представлених на дослідження, знайдені сліди крові людини, при встановленні групової приналежності якої виявлений тільки слабо виражений антиген Н, що не дає можливості категорично висловитися про групу знайдених слідів крові. Але, так як антиген Н, як основний, властивий групі крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, не виключається вірогідність його походження крові від особи з даною групою крові за системою АВО, в тому числі і від підозрюваного ОСОБА_7 . Даних о походженні крові від потерпілого ОСОБА_8 не отримано.

На фрагменті підодіяльника, представленому на дослідження, знайдена кров людини групи АВ з супутнім антигеном Н за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_8 . Присутність крові підозрюваного ОСОБА_7 - носія антигену Н, як основного, можлива тільки в якості домішки в разі походження крові від двох(або більше) осіб.

- висновком судово-психіатричних експертів № 154 від 31.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_7 в період часу, що стосується вчинення кримінального правопорушення, на хронічне психіатричне захворювання, недоумство, інший, в тому числі і тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не страждав, за своїм психічним станом був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи на хронічне психіатричне захворювання, недоумство, та інший хворобливий стан психіки не страждає, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебуває, за своїм психічним станом здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для справи і давати про них правильні покази. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Наведені вище та дослідженні судом докази узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з висновком експерта № 80 від 11.03.2020 року, на кухонному ножі, наданому на дослідження, в об`єкті №3 - (нумерація лабораторії), розташованому на руків`ї, знайдено дев`ять ядровмісних епітеальних клітин. В об`єктах №№1,2 розташованих на вищевказаному ножі, клітини, що містять ядра незнайдені.

Відповідно до висновку експерта № 84 від 10.03.2020 року, на кухонному ножі з комбінованим руків`ям біло-темно-жовтого кольору, наданому на дослідження, в об`єктах №№1-3 - (нумерація відділення судово-медичної цитології) крові не знайдено.

У висновку експерта № 81 від 20.03.2020 року, згідно ксерокопії результата дослідження крові № 92-5 від 15.02.2020 року, проведеною у КНП МКЛ, група крові потерпілого ОСОБА_8 (медична карта 31589) АВ IV. Кров ОСОБА_7 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В. В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок лівої руки ОСОБА_7 кров не знайдена; в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок правої руки знайдена кров (висловитися щодо статевої належності якої не є можливим через відсутність у препаратах ядер лейкоцитів, придатних для проведення статевоспецифіцної діференціації, а в піднігтьовому вмісті обох рук знайдені епітеліальні клітини багатошаравого плоского незроговілого епітелію чоловічої генетичної статі і виявлений білок людини. При визначенні групової належності крові і клітин виявлений лише антиген Н системи А, В і ізогемаглютиніни анти-А, анти-В не виявлені). Враховуючи, що антиген Н, як основний, властивий групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, не виключається походження крові, знайденої в піднігтьовому вмісті правої руки від особи (осіб) любої статі, а епітеліальних клітин, знайдених в піднігтьовому вмісту обох рук від чоловіка (чоловіків) з вищевказанною групою крові, у тому числі і від самого ОСОБА_7 . Даних, про можливість їх походження від потерпілого ОСОБА_8 не отримано, так як антигени А і В, властиві йому, не виявлено.

Згідно з висновком експерта № 253 від 20.03.2020 року, кров ОСОБА_7 відноситься до групи О і ізогемоглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Оцінюючи висновки експертів № 80 від 11.03.2020 року, № 84 від 10.03.2020 року, № 81 від 20.03.2020 року, № 253 від 20.03.2020 рокусуд визнає їх допустимими, оскільки такі отримані в порядку, передбаченому КПК України, та належними, так як в силу ст. 85 КПК України прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Вина обвинуваченого також підтверджується речовими доказами, на дослідженні яких безпосередньо під час судового розгляду сторони не наполягали, а саме:

- кухонним ножем, який є знаряддям злочину, застосованим ОСОБА_7 для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому;

- джинсами обвинуваченого ОСОБА_7 , які були одягнуті на ньому під час вчинення інкримінованого злочину;

- одягом потерпілого ОСОБА_8 , який був на ньому під час нанесення йлму тілесних ушкоджень;

- іншими речовими доказами, залученими до кримінального провадження.

Вказані речові докази, підтверджують наявність на них слідів крові та біологічних зразків належних учасникам події, що повністю узгоджується з висновками досліджених імунологічних експертиз та протоколами оглядів.

Відтак, надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Колегія суддів критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невизнання ним винуватості у вчиненому. Така позиція обвинуваченого повністю спростовується встановленими у ході судового розгляду фактичними обставинами та безпосередньо дослідженими у суді вищеперерахованими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України та положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

При цьому, якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Верховний Суд України у своїх рішеннях (№ 5-32кс12 від 31.01.2012, № 5-26кс13 від 04.07.2013, № 5-46кс13 від 14.11.2013, № 5-10кс14 від 26.06.2014, № 5-32кс14 від 11.12.2014, № 5-24к15 від 18.06.2015) неодноразово висловлював правову позицію про те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.

Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Також злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично було заподіяні.

Вищевказані висновки знаходить своє відображення і у постановах Верховного Суду (провадження: № 51-320км17 від 09.10.2018; № 51-6292км19 від 13.02.2020).

Вирішуючи питання про спрямованість умислу обвинуваченого, суд виходить із сукупності всіх встановлених обставин, а також висновку судово-медичного дослідження (обстеження) № 682 від 16.04.2020 року, згідно якого тілесні ушкодження були завдані у життєво важливу частини тіла потерпілого - шию, що, на думку суду, беззаперечно свідчить про направленість умислу обвинуваченого саме на спричинення смерті потерпілому.

Вказані обставини у своїй сукупності очевидно вказують на те, що ОСОБА_7 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого і бажав їх настання, а тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 за вказаних вище обставин мав умисел на позбавлення життя потерпілого.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що під час сварки виключається наявність заздалегідь обдуманого умислу на позбавлення потерпілого життя. При неконкретизованому умислі особа завідомо усвідомлює небезпечний характер своїх дій, передбачає суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої особи, та хоча і не хоче, проте свідомо припускає її настання, що фактично могло мати місце у даному випадку.

Дослідивши зазначені вище обставини злочину, вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_7 , суд вважає, що в ході судового розгляду не встановлено такого факту небезпечного нападу або погрози такого нападу з боку потерпілого, єдиним порятунком від якого було б нанесення останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 будь-яких тілесних ушкоджень свідчить про те, що при зазначених обставинах саме він вчинив напад на потерпілого ОСОБА_8 та з метою досягнення злочинного результату - позбавлення його життя, почав наносити удари ножем в область життєво важливого органу людини, в тому числі в область шиї, та залишивши потерпілого на місці вчинення злочину зник.

Суд вважає, що послідовність дій обвинуваченого (взяття із собою ножа), обставини вчинення ним злочину, характер та локалізація нанесених ушкоджень (на шиї), знаряддя злочину (ніж), спосіб вчинення (шляхом нанесення ударів), послідуюча бездіяльність та безучасність обвинуваченого щодо надання допомоги потерпілому, свідчить про наявність умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 .

Сукупність всіх обставин вчинення кримінального діяння свідчить про спрямованість дій ОСОБА_7 на досягнення бажаного результату - смерті потерпілого ОСОБА_8 через раптово виниклі неприязні відносини з ним, а смерть потерпілого не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , в зв`язку з тим, що ОСОБА_8 був вчасно доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня №1».

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що невизнання вини обвинуваченим спрямоване на спотворення фактичних обставин справи для уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Приписами ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Судова колегія, дослідивши докази надані сторонами кримінального провадження, оцінивши кожний доказ за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України підтверджується аналізом вище приведених належних, допустимих та достовірних доказів, в об`єктивності яких у суду відсутні підстави для сумнівів.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого та свідків, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, проаналізувавши ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_7 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів, у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, наслідком якого є непоправне - смерть людини.

Колегія суддів також враховує стійку антисоціальну спрямованість обвинуваченого, оскільки ОСОБА_7 є раніше судимою особою, що обвинувачений на момент затримання був офіційно не працевлаштований, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є рецидив кримінальних правопорушень.

Суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо існування такої обставини, яка обтяжує вину обвинуваченого ОСОБА_7 , як вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що передбачено п.13 ч. 1 ст. 67 КК України, оскільки зазначена обставина має доводитися належними та допустимими доказами.

На існування такої обставини прокурору слід було б надати до суду протокол освідування (медичний) обвинуваченого ОСОБА_7 на предмет вживання ним алкоголю. Вищевказаний документ, на думку суду, був би належним та допустимим доказом на підтвердження факту перебування обвинуваченого ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Факт вживання обвинуваченим ОСОБА_7 алкоголю ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , допитаних в порядку ст. 225 КПК України, які вказали, що 14.12.2020 року у денний час доби ОСОБА_7 проставляв їм магарич. Сам же обвинувачений, допитаний безпосередньо під час судового засідання, категорично заперечив факт вживання алкогольних напоїв у вказаний день.

Проте, суд вважає, що на відміну від факту вживання, факт перебування особи в стані сп`яніння, з огляду на фізіологічні особливості людського організму, - здатність до природнього виведення алкоголю з організму на протязі певного проміжку часу, ставить під сумнів ту обставину, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, та має підтверджуватись належним документом про результати медичного огляду на стан сп`яніння, виданий медичною установою (висновок, довідка, протокол тощо).

Доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про перебування ОСОБА_7 під час вчинення злочину у стані сп`яніння, стороною обвинувачення не надано, що приводить суд до висновку виключити з дій обвинуваченого ОСОБА_7 таку обставину, яка обтяжує покарання, а саме - «вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння».

Таким чином, з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання, обставин вчинення вказаних кримінального правопорушення, судова колегія вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому покарання, у межах санкцій ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого не установлені, тому не є винятковими і не можуть знижувати істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України або для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Підстав для застосування обвинуваченому ст. 69-1 КК України - не вбачається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

У зв`язку із призначенням обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою останньому до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін для забезпечення виконання вироку.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в ДУ « Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, у строк відбутого покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з дня фактичного затримання у даному кримінальному провадженні, а саме з 15.02.2020 року, до набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року (справа №521/2441/20, провадження 1-кс/521/1072/20).

Речові докази у кримінальному провадженні:

-джинси синього кольору з речовиною бурого кольору, які упаковано у спец. пакет № EXPO 426581 та передано на зберігання до камери сховища Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, квитанція №000485 - знищити;

-фрагмент підодіяльнику з речовиною бурого кольору, які упаковано у спец. пакет № EXPO 4449735 та передано на зберігання до камери сховища Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, квитанція №000484 - знищити;

-ніж кухонний, який упаковано у спец. пакет № EXPO 299103 та передано на зберігання до камери сховища Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, квитанція №000482 - знищити;

-нігтьові пластини з правої та лівої рук ОСОБА_7 та волокна, які упаковано у паперові конверти та передано на зберігання до камери сховища Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, квитанція №000483 - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3