Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/502/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2023 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загально середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 3190 гривень матеріальної шкоди та 3000 гривень моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчинені умисного легкого тілесного ушкодження, за наступних обставин.

Так, 6 листопада 2022 року близько 19:00 години обвинувачений ОСОБА_9 знаходився в приміщенні житлового будинку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_10 , де разом вживали алкогольні напої. Через деякий час в ході відпочинку останні всі разом вийшовши на територію вказаного домоволодіння, де стояли та розмовляли. Під час розмови на грунті раптово виниклих неприязних відносин у обвинуваченого ОСОБА_9 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій умисел, направлений на спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_9 , будучи у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи на території двору домоволодіння по АДРЕСА_1 , непомітно від потерпілого дістав з кишені своєї куртки телескопічну розкладну дубинку, після чого умисно завдав ОСОБА_10 один удар зазначеною дубинкою в область лоба праворуч та один удар по потиличній частині голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді /2/ крововилива на голові, на лобу праворуч та потилиці зліва, які відповідно до висновку експерта №145 від 07.11.2022 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, юридичної кваліфікації дії обвинуваченого та призначене покарання, просить вирок суду першої змінити в частині цивільного позову та стягнути із обвинуваченого, ОСОБА_9 , моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що призначаючи покарання у даній справі суд, необгрунтовано призначив стягнути моральну шкоду у розмірі 3000 гривень. А саме, не було взяти до уваги, що обвинувачений під час досудового розслідування вже сплатив 2000 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та про що вказував сам обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження. При цьому, було б доцільно частково задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 , із врахуванням вже сплаченої обвинуваченим суми, в розмірі 1000 гривень.

В запереченні представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 просив залишити вирок без зміни. Зазначив, що потерпілим була завдана моральна шкоди в розмірі 5000 грн. Але з урахуванням відшкодованої суми в розмірі 2000 грн. обвинуваченим на стадії досудового розслідування потерпілим був заявлений цивільний позов лише на 3000 грн. завданої моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому проступку, повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, учасниками процесу обставини вчинення кримінального правопорушення, юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 та призначене покарання, не оспорюються, колегія суддів не входить в обговорення вини, кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання і вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Як вбачається із вироку суду першої інстанції, цивільний позов по справі, заявлений потерпілим ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 3190 грн. 00 коп. обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції, спричинену матеріальну шкоду визнав у повному обсязі.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі і стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням його майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово - медичної експертизи № 145 від 07.11.2022 року.

Оскільки суд першої інстанції з дотриманням положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, правильно встановив наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_9 і шкодою, заподіяною потерпілому ОСОБА_10 в результаті цих дій, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях. Та враховуючи принципи розумності та справедливості щодо стягнення шкоди, дійшов до правильного висновку про необхідність стягнути із обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_10 завдану в результаті вчинення кримінального правопорушення моральну шкоду в розмірі 3000 грн., що на переконання колегії суддів в даному випадку є достатнім, розумним та справедливим.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що судом не було взяти до уваги, що обвинувачений під час досудового розслідування вже сплатив 2000 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків, не заслуговують на увагу. Оскільки, як встановлено під час апеляційного розгляду, обвинувачений 03.02.2023 року, під час досудового розслідування сплатив 2000 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків, що підтверджується розпискою потерпілого ОСОБА_10 про отримання грошової компенсації в сумі 2000 грн. за спричинення легких тілесних ушкоджень від обвинуваченого ОСОБА_9 (а.с.98). Проте, позовна заява про відшкодування матеріальної та моральної шкоди складена 22.02.2023 року, тобто після сплати обвинуваченим ОСОБА_9 2000 грн.(а.с.36). Про, що також повідомив представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду та зазначив, що цивільний позов подавався вже з урахуванням відшкодованих 2000 грн. із зазначенням в цивільному позові остаточної суми відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди.

Тому, враховуючи викладене підстав для зменшення розміру суми у відшкодування завданої моральної шкоди на корить потерпілого ОСОБА_10 колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування або зміни по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2023 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4