Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5973/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №279/5973/22 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 , на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (уродженець с.Саливонки Васильківського району Київської області, громадянин України, освіта загальна середня, раніше судимий:

-08.11.2004 Коростенським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 07.05.2008 Коростенським міськрайонним судом за ст.309 ч.1, 75 КК України до 2 років позбавлення з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 17.07.2012 Коростенським міськрайонним судом за ст.185 ч.3, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

- 15.02.2013 Коростенським міськрайонним судом за ст.185 ч.3, 70 ч.4, 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, направлений для відбування покарання 02.1.2015 р., відбув 29.01.2021), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Звільнено ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в три роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки .

Зобов`язано ОСОБА_8 відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази, які передано ОСОБА_10 , залишено останньому.

Судові витрати за проведення експертиз на користь держави стягнуто з ОСОБА_8 в сумі 3209,26 грн.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 13.10.2022 року близько 16.00 години ОСОБА_8 та особа, відносно якої кримінальне провадження закрито у зв`язку з її смертю, за попередньою змовою між собою, під час дії воєнного стану, проникли до квартири АДРЕСА_2 , з якої викрали майно потерпілого ОСОБА_10 , а саме: планшет вартістю 300,48 гривень, ноутбук 2494,17 гривень, два мобільних телефона вартістю 270,00 гривень за кожен, ноутбук марки 25419,00 гривень, грошові кошти в сумі 8200 гривень, а всього на суму 40 348, 40 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у житло, вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 просить вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09.22.2023 щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, - скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.У решті вирок залишити без змін. Не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом, кваліфікації дій обвинувачених, вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених. Посилається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_8 , судом не враховано, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення є тяжким, вчинено в період воєнного стану в країні, неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, маючи не зняті та непогашенні судимості у встановленому законом порядку, висновків для себе не зробив, відбувши реальне покарання, звільнившись з місць позбавлення волі продовжив свою злочинну діяльність. Викрадено майно на значну суму. Вказує, що з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства, а тому рішення суду про застосування положень ст.75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням є необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_13 закрито ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25.12.2023 у зв`язку зі смертю останнього.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Санкція ч.4 ст.185 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

На думку апеляційного суду, апеляційні доводи прокурора про відсутність достатніх підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, лише формально навів у вироку відповідні обставини, проте правильної оцінки їм не дав, рішення про застосування ст.75 КК України належно не мотивував, законні підстави про доцільність звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання не встановив.

При вирішенні питання звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції залишив поза належною увагою, тяжкість правопорушення, його характер і ступінь суспільної небезпечності, характеризуючі особу обвинувачених дані, у зв`язку з чим безпідставно, застосував положення ст.75 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у житло, вчиненими в умовах воєнного стану, скоїв тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Обставиною, що у відповідності до норм ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом визнані каяття у вчиненому, сприяння в розкритті кримінального правопорушення, за відсутності обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання.

Разом з цим, судом першої інстанції залишено поза належною увагою той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 , в попередньому неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, в тому числі, із застосуванням звільнення останнього від відбування покарання, маючи не зняті і не погашені в законному порядку судимості, звільнивсь з місць позбавлення волі 29.01.2021, а вже у жовтні 2022 року вчинив нове умисне тяжке кримінальне правопорушення проти власності в період воєнного сану, що свідчить про його стале небажання стати на шлях виправлення.

Також, судом не достатньо було враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , котрий, як вище зазначалось є раніше неодноразово судимим, не одружений, не має сім`ї та утриманців, працездатного віку, не працює по місцю проживання характеризується задовільно, на спеціалізованих обліках не перебуває.

Судом першої інстанції залишено поза увагою й той факт, що викрадене майно та кошти вилучені та повернуті завдяки процесуальним діям працівників поліції.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, а тому вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 в частині покарання підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням нового вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді :