ВИРОК

Іменем України

13.11.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

провівши судовий розгляд в кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 16.07.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого востаннє:

30.03.2022 року вироком Франківського районного суду м. Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року і 1 (одного) місяця обмеження волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, востаннє 30.03.2022 Франківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 389 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

Так, 22.02.2021 року, близько 12 години 36 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у торговому залі магазину «Рукавичка» ТзОВ «Львівхолод» по вул. Стрийській, 108 у м. Львові, реалізовуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав шість плиток шоколаду торгівельної марки «Milka» зі смаком «Шматочки печива Огео» вагою 300 (триста) грам вартістю 73 (сімдесят три) гривні 44 (сорок чотири) копійки, за одну штуку, чим спричинив ТзОВ «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 440 (чотириста сорок) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальних актах. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати. Заявлений цивільний позов визнав повністю в сумі 440, 64 грн.

Представник потерпілого ТзОВ ТВК «Львівхолод» звернувся на адресу суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної шкоди, просить здійснювати розгляд справи у його відсутності.

Відтак на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК України суд ухвалює рішення про завершення підготовчого судового розгляду у відсутності представника потерпілого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані: за ч.2 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог статтей 50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи , - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти росії» від 29.11.2007 р.).

Суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, характер інкримінованого кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відтак призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочинами, а також особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується формально, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Відтак слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини КК України, за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі.

Також судом враховано наступне.

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 30.03.2022 року у справі № 465/1566/22 , номер провадження 1-кп/465/1002/22 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік і 1 (один) місяць.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначаються покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Враховуючи, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не перебував на обліку у лікаря психіатра та нарколога, стан його здоров`я, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що остаточне покарання ОСОБА_4 на підставі частин 1 та 4 ст. 70 КК України слід визначити із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання за даним вироком та більш суворим покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 30.03.2022 року.

Представник потерпілого звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 . Просить стягнути з обвинуваченого на користь ТзОВ ТВК «Львівхолод», код ЄДРПОУ 0 (чотириста сорок гривень) грн. 64 коп. матеріальної шкоди.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явили цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ст. 22 ЦК України, особі, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відтак суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, зокрема обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що матеріальна шкода завдана внаслідок вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень за обставин викладених в обвинуваченні, тому сумнівів у добровільності визнання цих обставин не вбачається, також врахована позиція обвинуваченого ОСОБА_4 , який позовні вимоги потерпілого визнав. Відтак цивільні позов підлягає задоволення в межах сум завданих матеріальних збитків в розмірі 440 грн. 64 коп.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України:

куртку та кросівки, які належать ОСОБА_4 - залишити обвинуваченому;

DVD диск з файлами з камери відеоспостереження, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи.

Керуючись статтями 100, 127, 128, 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням за попереднім вироком Франківського районного суду м.Львова від 30.03.2022 року призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 1 (одного) року і 1 (одного) місяця обмеження волі.

Цивільний позов - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТзОВ ТВК «Львівхолод», код ЄДРПОУ 0 (чотириста сорок гривень) грн. 64 коп. матеріальної шкоди.

Речові докази:

куртку та кросівки, які належать ОСОБА_4 - залишити обвинуваченому;

DVD диск з файлами з камери відеоспостереження, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статтей 349, 394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1