Справа №293/640/22
Провадження №1-кп/293/158/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000553 від 02.04.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого ,

обвинуваченого органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

02.04.2022 року близько 07 год 30 хв. у ОСОБА_4 з ОСОБА_5 у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт.

В цей день, час, місці та за вказаних обставин, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та словесного конфлікту в ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на протиправне спричинення тілесних ушкоджень останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій,ОСОБА_4 взявши до рук сокиру, яка лежала на подвір`ї домогосподарства вищевказаного будинку, увійшов до будинку та пройшов до кімнати, де в цей час перебувала ОСОБА_5 , лежачи на дивані. Далі підійшов до останньої та наніс потерпілій декілька ударів сокирою в область голови, від яких ОСОБА_5 , впала з дивану на підлогу.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_5 , тілесні ушкодження, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із наявною рубленою раною в правій тім`яно-скроневій ділянці, дном якої є вдавлений багатоуламковий перелом луски тім`яної та скроневої кісток праворуч з переходом лінії перелому на основу черепа (велике крило клиновидної кістки), лобну кістку праворуч, зовнішню стінку правої орбіти, з проникненням кісткових фрагментів в порожнину черепа; забою лобної та скроневої часток правої півкулі головного мозку; після травматичного субарахноїдального крововиливу; рубленої рани в лівій тім`яно-потиличній ділянці, дном якої є вдавлені переломи зовнішньої пластинки лобної та тім`яної кісток ліворуч.

В результаті протиправних злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав частково. В судовому засіданні надав покази, відповідно до яких пояснив, що з дружиною ОСОБА_5 прожив 38 років. Між ним інколи виникали суперечки. Вказав, що 1 квітня 2022 року, дружина погрожувала йому, що вб`є, прикопає та його ніхто шукати не буде, і нікому він не потрібен. Такі конфлікти виникали й раніше. Дружина часто його принижувала, зловживала алкоголем, цькувала, що він не може за себе постояти, обзивала глухим, дурним. Пояснив, що часткова втрата слуху є наслідком нещодавно перенесеного інсульту.

Вказав, що разом з дружиною тримають велике господарство. Так, 2 квітня 2022 року, зранку близько 7 год. ОСОБА_4 встав та подоїв корів. Зайшов до будинку, де на ліжку в кімнаті побачив дружину ОСОБА_5 , яка відпочивала. Він зробив їй зауваження, що вона до цих пір спить, та попросив дружину допомогти зібратися йому на базар з домашньою продукцією. Дружина почала сваритися через спадок, який його батьки позбавили і в них розгорівся конфлікт. Вона встала з ліжка, підійшла до вікна та взяла за шторою вила, які були заховані. Коли він побачив вила, то розвернувся і почав виходити з кімнати. В цей час ОСОБА_4 відчув, що дружина ніби держаком від вил вдарила по дверях, після чого він вибіг з будинку. Конфлікт тривав хвилин 5.

Обвинувачений вказав, що коли він вибіг на вулицю то побачив різні знаряддя праці, заступи, лопати, але чомусь він вирішив взяти сокиру, пояснивши що взяв сокиру для захисту (бо дружина ОСОБА_5 погрожувала вилами) та пішов до будинку, щоб налякати дружину і примусити допомагати її по господарству, оскільки самому все робити йому важко. Показав, що коли зайшов до кімнати дружина лежала на ліжку, вкрита з головою одіялом. Сказав, що потрібно працювати далі, виключив пульт від телевізора. Дружина сказала, що вона не наймичка. Після цього вказав, що точно не пам`ятає, як наносив удари та скільки разів. Пригадує лише як в подальшому підійшов до пенька та кинув сокиру, там де її взяв. Потім подумав за дружину, зайшов до кімнати, де побачив кров на килимі неподалік від дружини, яка лежала на підлозі, та припустив, що мабуть він її ударив сокирою. В той момент йому було наче якесь помутніння в голові, він не усвідомлював що наробив. Після чого, подзвонив сину попросив приїхати та сказав, що мабуть ударив сокирою матір, але не хотів цього.

Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що в момент нанесення ударів сокирою, хотів стукнути по ліжку, наміру вбивати її не мав, а лише хотів налякати, однак якось так вийшло. Повідомив, що в момент нанесення ударів дружина була накрита одіялом і це, мабуть, її врятувало. Щиро кається у вчиненому.

Також пояснив, що наразі з дружиною у них дуже гарні відносини, ще кращі ніж до події, вони не сваряться, підтримують один одного. Просив не позбавляти його волі, так як дружина потребує догляду та його підтримки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 під час судових дебатів зазначив, що інкриміноване ОСОБА_4 діяння, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді, у зв`язку із чим просив змінити кваліфікацію злочину, вважаючи, що його дії можна лише кваліфікувати як нанесення тяжких тілесних ушкоджень за ст. 121 КК України або як замах на умисне вбивство, вчинене у стані сильного душевного хвилювання, зумовлене тривалим неправомірним поводженням потерпілої щодо нього, яке принижувало його честь і гідність та мало системний характер (ст.116 КК України). При цьому звернув увагу суду, що наміру вбивати свою дружину його підзахисний ОСОБА_4 не мав, а мав лише намір її налякати та примусити встати й піти працювати разом з ним. На думку захисника, відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_4 діяння, так як відсутній прямий умисел на завдання смерті потерпілій. Вказане підтверджується тим, що ОСОБА_4 мав змогу при бажанні довести злочин до кінця та вбити її, однак, усвідомивши, що зробив, подзвонив сину, щоб той надав допомогу. Захисник просив при винесенні вироку врахувати вказані обставини та призначити покарання ОСОБА_4 без реального позбавлення волі, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вказаних вимог закону при розгляді даного кримінального провадження суд дотримався, створивши передбачені процесуальним законом умови для реалізації як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Зокрема, суд допитав потерпілих та свідків сторони обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що ОСОБА_7 є її чоловіком, з яким вона прожила 38 років та й на даний час перебуває у шлюбі. Потерпіла пояснила, що між нею та чоловіком часто виникали конфлікти, ініціатором яких переважно була вона. Навесні в 2022 році (точної дати не пам`ятає) вона відпочивала в ліжку власного будинку. Вранці її чоловік підійшов до неї та почав штовхати, щоб вставала порати господарство, однак вона хотіла ще полежати. Після чого встала, підійшла до вікна і взяла вила, які там стояли заховані за шторою, з метою оборонятися від орків, бо війна. Держаком від вил штовхнула по плечах ОСОБА_4 , щоб більше її не чіпав. Чоловік вибіг на двір, а вона, поставивши вила на місце за штору, лягла знову відпочивати, накрившись одіялом повністю з головою. Коли ОСОБА_4 повернувся, то вона відчула удар по голові. Вказала, що пам`ятає один удар, який наніс їй чоловік по голові, а скільки саме було ударів не пам`ятає. Потерпіла повідомила, що пам`ятає як чоловік подзвонив сину, який приїхав з невісткою та надавали до медичну допомогу. Повідомила, що їй відомо, що швидку викликав син, якому зателефонував чоловік. Вважає, що чоловік не хотів її вбивати, а його протиправні дії були спричинені її поведінкою. Відносно міри покарання просила суд не позбавляти чоловіка волі, вказала, що вони примирилися та хоче з ним дожити до старості.

Свідок ОСОБА_8 показав, що є сином потерпілої та обвинуваченого. Батько подзвонив йому 2 квітня 2022 року зранку та сказав, що сокирою вдарив матір, попросив щоб син приїхав. ОСОБА_8 відразу приїхав до будинку батьків та зайшов на подвір`я. В цей час батько перебував в кухні мив банки, а мати лежала біля телевізора на підлозі в будинку. З першу побачив матір, так як зразу забіг до будинку, де у кімнаті мати лежала на підлозі біля телевізора у крові, бачив тілесні ушкодження на голові у матері. ОСОБА_8 повідомив, що бачив у кімнаті на килиму кров, на дивані теж була кров, а диван знаходився до двох метрів від того місця де перебувала мати. Він почав викликати швидку допомогу, та в подальшому попросив свою дружину викликати швидку. Через хвилин 15-20 приїхала швидка допомога. Чекаючи на швидку, він пішов в літню кухню до батька ОСОБА_4 за поясненнями, чому він так вчинив з матір`ю, однак батько мовчав та почав плакати. ОСОБА_8 повідомив, що повернувся до матері та почав змивати кров з її обличчя, за цей час батько до будинку не заходив. Перший автомобіль під`їхав швидкої, а за ним автомобіль поліції. Вказав, що коли під`їхала слідчо-оперативна група, то його батько розповів вже їм, про те що він накоїв, а коли батько зайшов у будинок то почав знову плакати. Після отриманої травми, мати перебувала на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні. Повідомив, що на даний час між батьками нормальні відносини, навіть кращі ніж до вказаних подій. Вказав, що те що раніше між батьками були словесні конфлікти, ініціатором яких була мати.

Свідок ОСОБА_9 показала, що є невісткою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В день події їй зателефонував чоловік ОСОБА_8 , попросив викликати швидку та щоб вона приїхала до його батьків. Від чоловіка вона дізналася, що свекор ОСОБА_4 наніс свекрусі ОСОБА_5 тілесні ушкодження. Коли вона приїхала, та зайшовши до будинку, побачила свекруху з тілесними ушкодженнями, біля якої був її чоловік ОСОБА_8 та свекор ОСОБА_7 . Повідомила, що після того як їй зателефонував чоловік, вона приїхала через хвилин 15. За 11 років подружнього життя з ОСОБА_12 не чула погроз від свекра ОСОБА_10 щодо наміру позбавити життя ОСОБА_11 . Повідомила, що ініціатором конфліктів переважно була свекруха, яка провокувала суперечки, обзивала свекра, бо він мав вади слуху. Вказала, що свекруха навіть проліковувалась від алкогольної залежності, свекра знає як спокійну людину, не конфлікту, гарного господаря. Наразі у свекрів після цієї події покращились відносини, ОСОБА_7 здійснює догляд за ОСОБА_13 та весь час наголошує на том, як міг таке зробити.

Свідок ОСОБА_14 повідомила, що є сусідкою ОСОБА_15 , поряд з якими проживає 23 роки в с. Бежеві. Показала, що в квітні 2022 року біля будинку сусідів бачила автомобіль швидкої та поліції. Повідомила, що її залучено було як пойняту під час того як її сусід ОСОБА_7 розповів та показав яким чином спричинив тілесні ушкодження своїй дружині ОСОБА_5 . Вказала, що була в будинку ОСОБА_15 та бачила там подушку з кров`ю, яка знаходилася на дивані, також кров була на килимі. Пояснила, що присутній ОСОБА_7 , використовуючи макет сокири, показав, що наніс три удари сокирою по голові своїй дружині, яка в цей час знаходилася на дивані, показав де саме взяв сокиру для нанесення ударів. Розповіла, що між сусідами виникали конфлікти, але у вигляді сварок, ініціатором яких була ОСОБА_16 . Бійок між сусідами не бачила.

Свідок ОСОБА_17 повідомив, що є сусідом ОСОБА_15 , проживає поряд близько 20 років. Повідомив, що сусіди нормальні, але дружина часто стає ініціатором та скандалить зі своїм чоловіком, весь час його «гризла» та «доїдала». Показав, що весною 2022 року дізнався, що ОСОБА_7 вдарив свою дружину сокирою, в той день бачив автомобіль швидкої біля ОСОБА_15 та особисто він нічого не бачив та не чув.

Свідок ОСОБА_18 показала, що вона є односельчанкою ОСОБА_15 . Повідомила, що її запросили бути пойнятою в 2022 році та вона прибула до будинку ОСОБА_15 , який знаходиться в селі Бежеві. Присутній ОСОБА_19 показав як він наніс сокирою ударів по голові своїй дружинні ОСОБА_20 , що відбулося у їхньому будинку в той час коли остання лежала на дивані.Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 на вулиці показав місце де взяв сокиру, якою наніс удари. ОСОБА_7 все показав на місці , в ході чого дуже плакав і каявся, що накоїв.

Свідок ОСОБА_21 та ОСОБА_22 повідомили, що є працівниками медичної установи та надавали на місці події медичну допомогу ОСОБА_23 , у якої була виявлена рублена рана голови. В подальшому ОСОБА_5 була поміщена до травмо логічного відділення.

Покази надані в суді, обвинуваченим, свідками та потерпілою суд визнає послідовними, такими, що є належними та допустимими, адже вони прямо і непрямо вказують на існування обставин, які підлягають доказуванню, та інших обставин, що мають значення для кримінального провадження. Ці показання отримано в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, і ними, як процесуальними джерелами доказів, в розумінні ст. 84 КПК підтверджується час, місце та спосіб вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.

Даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, стороною захисту стосовно допитаних під час судового розгляду свідків для доведення недостовірності їх показань не надано. Клопотань про допит інших осіб в якості свідків сторони кримінального провадження не заявляли.

Прокурором на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, надано наступні документи та речові докази, які досліджено судом, зокрема:

- рапорти чергового від 02.04.2022 диспетчера ЄМД про те, що сусідка повідомила, що сусід наніс сусідці сокирою тілесні ушкодження в ділянку голови, та Черняхівської районної лікарні про те, що доставили ОСОБА_5 , якій наніс тілесні ушкодження чоловік, рублена рана голови(т.2 а.с.3-4);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 від 02.04.2022 про те, що його батько спричинив матері тілесні ушкодження (т.2 а.с. 5);

- протоколом огляду місця події від 02.04.2022, проведеного за добровільною згодою особи, яка володіє житлом, в ході якого було оглянуто будинок АДРЕСА_1 , де вилучено предмет зовні схожий на сокиру, змиви, дві наволочи, жилетку жіночу, черевики гумові (т.2 а.с. 6-10), з фототаблицями (т.2 а.с.11-14);

- постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання, відповідно до якої виявлені під час огляду місця події від 02.04.2022 за адресою: АДРЕСА_1 та вилучені: предмет зовні схожий на сокиру з плямами речовини бурого кольору на лезі; дві наволочи синього кольору з візерунками, на яких знаходяться плями речовини бурого кольору; жіночу трикотажну жилетку чорного кольору з візерунком, на якій знаходяться плями речовини бурого кольору, черевики гумові зеленого кольору, де на правому черевику внутрішньої ділянки стопи виявлено чотири краплини речовини бурого кольору (т.2 а.с. 15-16);

- постановою про уточнення адреси проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.04.2022, відповідно до якої постановлено вважати правильною у всіх процесуальних документах наявних у матеріалах кримінального провадження адресу проведення огляду місця події АДРЕСА_1 (т.2 а.с.17);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 від 14.04.2022 з додатком до протоколу - DVD-R диском з відеозаписом, під час якого застосовано відеозйомку. Слідчий експеримент проведено по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 розповіла про обставини, за яких виник конфлікт з її чоловіком ОСОБА_24 та показала на місці події, за яких обставин чоловік наніс їй удари по голові сокирою (т.2 а.с.18-22);

- постановою та протоколом про відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 від 27.04.2022 (т.2 а.с.24);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 12.04.2022 з додатком до протоколу, згідно опису якого були вилучені у КНП «Обласна клінічна лікарня ім.. О.Ф.Гербачевського»: виписний епікриз №604 на ім`я ОСОБА_5 , протокол оперативного втручання № 144 від 02.04.2022, протокол мультиспіральної КТ № 031889 від 02.04.2022, протокол мультиспіральної КТ №031964-22 від 07.04.2022 (т.2 а.с.25-31)

- висновком експерта № 360 від 13.04.2022 судово-медичної експертизи згідно якого у ОСОБА_5 виявлено: відкриту черепно-мозкову травму із наявною рубленою раною в правій тім`яно-скроневій ділянці, дном якої є вдавлений багатоуламковий перелом луски тім`яної та скроневої кісток праворуч з переходом лінії перелому на основу черепа, лобну кістку праворуч, зовнішню стінку правої орбіти, з проникненням кісткових фрагментів в порожнину черепа; забій лобної та скроневої часток правої півкулі головного мозку; після травматичний субарахноїдальний крововилив; рублену рану в лівій тім`яно-потиличний ділянці, дном якої є вдавлені переломи зовнішньої пластинки лобної та тім`яної кісток ліворуч.Закриту тупу травму органів грудної клітини: забій правої легені.

Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 утворилися від дії гострого предмету і травмуючим механізмом їх утворення була рубляча дія такого предмета, спричинені в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, відносяться до тяжких ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення (т.2 а.с.32-33);

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 02.04.2022, під час якого у ОСОБА_4 вилучені кофта (в`язаний светр) бежевого кольору, штани темно-синього кольору, хутряна жилетка чорного кольору(т.2 а.с. 47-50) ;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 02.04.2022, згідно якої визнано речовими доказами у кримінальному провадженні кофту (в`язаний светр) бежевого кольору, штани темно-синього кольору, хутряну жилетку чорного кольору (т.2 а.с.51-52);

- ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04.04.2022 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою (т.2 а.с. 53);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого застосовано відеозйомку. Слідчий експеримент проведено по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 розповів про обставини за яких виник конфлікт з його дружиною ОСОБА_25 та показав на місці події, за яких обставин наніс своїй дружині удари по голові сокирою (т.2 а.с. 54-59);

- постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 03.04.2022, згідно якої оптичний DVD-R диск марки «MyMEDIA» з відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_26 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів провадження (т.2 а.с. 60-61);

- висновком судово-психіатричної експертизи №130 від 17.05.2022, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_4 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував, виявлені клінічні ознаки органічного розладу особистості змішаного генезу, який не позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 по своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру(т.2 а.с.69-70).

- висновком судово-медичної експертизи від 04.05.2022 № 654, встановлено, що у ОСОБА_5 виявлено:

відкриту черепно-мозкову травму із наявною рубленою раною в правій тім`яно-скроневій ділянці, дном якої є вдавлений багатоуламковий перелом луски тім`яної та скроневої кісток праворуч з переходом лінії перелому на основу черепа, лобну кістку праворуч, зовнішню стінку правої орбіти, з проникненням кісткових фрагментів в порожнину черепа; забій лобної та скроневої часток правої півкулі головного мозку; після травматичний субарахноїдальний крововилив; рублену рану в лівій тім`яно-потиличний ділянці, дном якої є вдавлені переломи зовнішньої пластинки лобної та тім`яної кісток ліворуч;

закриту тупу травму органів грудної клітини: забій правої легені.

Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 утворилися від дії гострого предмету і травмуючим механізмом їх утворення була рубляча дія такого предмета, спричинені в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, відносяться до тяжких ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення( т.2 а.с.71-72);

- висновками судово-імунологічних експертиз від 05.05.2022 № СЕ-19/106-22/3414-БД; від 06.05.2022 № СЕ-19/106-22/2541-БД, відповідно до яких виявлена кров на змивах з килима кров належить людині та може належати ОСОБА_5 (т.2 а.с. 73-88);

- висновком експертизи від 10.05.2022 № СЕ-19/106-22/2783-БД , відповідно до якої на наданих для дослідження: резинових чоботах зеленого кольору з вкрапленням речовини бурого кольору виявлено кров, яка може походити від ОСОБА_5 (т.2 а.с. 92-98);

- висновком експертизи від 05.05.2022 № СЕ-19/106-22/2542-БД, відповідно до якої на наданих на дослідження наволочках виявлена кров належить людині, та може походити від ОСОБА_5 ( т.2 а.с.99-105);

- висновками судово-цитологічних експертиз від 02.05.2022 № 62/ц; від 06.05.2022 № 34/ц, відповідно до отриманих результатів яких кров, виявлена на сокирі могла утворитись від особи, в крові якої міститься антиген H ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_5 (т.2 а.с.89-91, 106-109);

- висновком судово-медичної криміналістичної експертизи від 08.06.2022 № 111-МК, згідно якої встановлено, що враховуючи конструктивні характеристики сокири, що представлена на дослідження, а саме, що сокира має ширину леза 145мм (14,5см) та довжина рубленої рани до 10см, тому при співставленні даних показників, не виключається можливість утворення рубленого ушкодження на тілі потерпілої від дії неповного занурення леза сокири в тіло. Також виключити дію будь-якого іншого предмету зі схожити конструктивними властивостями не можливо (т.2 а.с.133-134).

При цьому суд бере до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнає встановлені фактичні обставини справи, однак, не визнає вину у замаху на умисне протиправне заподіяння смерті своїй дружині ОСОБА_5 .

Покази надані обвинуваченим, потерпілою, свідками у ході судового розгляду кримінального провадження є логічними та послідовними, узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами здобутими у ході досудового розслідування та дослідженими у ході судового розгляду, кримінального провадження.

Вказані докази суд визнає належними та допустимими.

Крім цього, судом досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 а саме:

- характеристику, видану старостою Бежівського старостинського округу на ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_4 під час проживання в с. Бежів зарекомендував себе з позитивної сторони, працьовитий, утримує велике господарство старанний, ввічливий, веде здоровий спосіб життя. У відношенні до інших чесний та порядний, має авторитет серед жителів села, проявляє культуру у спілкуванні. Неодноразово брав участь у громадському житті села(т. 2 а.с. 3);

- вимогу про судимість, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т. 2 а.с.40).

- довідку, видану КНП «Черняхівське ТМО» Черняхівської селищної ради за №867 від 04.04.2022, з якої слідує, що ОСОБА_4 , 1959 р.н., який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно знаходиться на обліку невропатолога. Діагноз: ЦВЗ. Енцефалопатія ІІ ст. Із лікворо динамічними розладами, вестибуло-атактичними порушеннями, церебрастанічний синдром. Наслідки перенесених ГПМК в басейнах… із вираженими когнітивними розладами, враженням черепних нервів хронічна двобічна сенсо-невральна приглухуватість ІУ-У ст.. , практично глухота на обидва вуха, потребує постійно підтримуючого та відновного лікування (т. 2 а.с. 63);

- копію довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААб № 115615 від 20.11.2018, відповідно до якої ОСОБА_4 має третю групу інвалідності по слуху з 26.10.2018 безтерміново (т.2 а.с. 64);

- копію ультразвукового ангіосканування сосудів брацхіоцефальної області від 31.05.2021; копію довідки МРТ головного мозку від 28.05.2021 та фотознімок до нього, копію первинного консультаційного прийому невролога від 31.05.2021, копію консультаційного прийому невролога в динаміці від 16.06.2021, які вказують на наявність негативних наслідків перенесеної інсульту ОСОБА_4 у виді погіршення пам`яті, періодичного затруднення при мові, погіршення слуху (т.2 а.с.65-68);

- пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , видане 28.12.2018 (т.1 а.с.41)

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Аналізуючи наявність складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі (ч.2 ст. 15 КК України).

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Відповідно до змісту ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий та непрямий. Вирішуючи питання, який саме вид умислу мав місце у конкретному випадку, слід враховувати три ознаки, які характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його наслідків: 1) усвідомлення особою суспільної небезпеки свого діяння; 2) передбачення його суспільне небезпечних наслідків; 3) бажання настання таких наслідків або свідоме припущення їх настання. Перші дві ознаки (усвідомлення і передбачення) характеризують процеси, які відбуваються у психіці суб`єкта і тому складають інтелектуальний момент (елемент, компонент) умислу. Третя ознака (бажання чи свідоме припущення наслідків) характеризує вольову сферу особи й утворює вольовий момент умислу.

За спрямованістю діяння і конкретизацією бажаного наслідку умисел поділяють на визначений (конкретизований), невизначений (неконкретизований) і альтернативний.

Визначений умисел характеризується тим, що особа чітко усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння і прагне досягти одного конкретного наслідку. Невизначений умисел означає, що у винного немає чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків злочину, він передбачає ці наслідки лише у загальних рисах. Альтернативний умисел має місце тоді, коли винний передбачає й однаково бажає чи свідомо допускає настання одного з кількох можливих злочинних наслідків.

У випадках вчинення злочину з невизначеним або альтернативним умислом відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків, оскільки винний передбачав настання будь-якого із цих наслідків і бажав чи свідомо припускав їх настання (постанова Верховного Суду від 05.11.2020 у справі №554/27/19, провадження № 51-5553км19).

Суд також враховує позицію сторони захисту, яка узгоджується з висновками, викладеними в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 710/112/16-к (Провадження № 51-3189км19, де ВС зазначив, що якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

У випадку коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця (ст. 17 КК України).

На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, в ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.

Під час розгляду кримінального провадження колегія суддів суду першої інстанції дійшла висновку, що відсутні докази, які б у сукупності підтверджували вчинення особою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК, оскільки останній, усвідомлюючи, що потерпіла залишається живою, при цьому не маючи жодних перешкод довести злочин до кінця, за власною ініціативою припинив вказані дії та приймав активні дії для надання потерпілій допомоги.

З цього приводу суд також зауважує на правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах у справі № 570/2646/21 (провадження № 51-6097км21) від 21.12.2022, у справі №127/15447/20 (провадження № 51-5846км21) від 06.07.2022, у справі № 159/5741/18 (провадження №51-5092км19) від 06.02.2020, у справі № 198/868/18 (провадження №51-1571км20) від 26.11.2020.

Зважаючи на сталу практику, оцінивши надані в даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх доказів наявності у ОСОБА_4 умислу саме на позбавлення життя ОСОБА_5 . Так, обґрунтовуючи правову кваліфікацію діянь ОСОБА_4 орган досудового розслідування та прокурор послалися на те, що «…Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_5 , та бажаючи настання смерті останньої ОСОБА_4 взявши до рук сокиру, яка лежала на подвір`ї домогосподарства вищевказаного будинку, увійшов до будинку та пройшов до кімнати, де в цей час перебувала ОСОБА_5 , лежачи на дивані, далі підійшов до останньої та наніс потерпілій декілька ударів сокирою в область голови, від яких ОСОБА_5 , впала з дивану на підлогу. Таким чином, ОСОБА_4 , виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілій було вчасно надано медичну допомогу».

При цьому сторона обвинувачення не конкретизує в обвинувальному акті, які були мотиви ОСОБА_4 для вчинення вбивства ОСОБА_5 , чому обвинувачений вважав, що вчинив усі дії, необхідні для вбивства потерпілої, яка залишилась перебувати в будинку неподалік із ним до приїзду поліції та швидкої допомоги, що саме завадило обвинуваченому нанести інші удари сокирою або вчинити перешкоди для надання потерпілій медичної допомоги тощо, тим самим довести умисел на вбивство до кінця. Відповідно вказані обставини не були доведені прокурором під час судового розгляду.

Крім того, на переконання суду, між наміром використати проти потерпілої ОСОБА_5 сокиру та його безпосередньою реалізацією пройшов малий проміжок часу, тобто обвинувачений заздалегідь не готував сокиру для нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , а скористався вказаним предметом раптово, під впливом сильного душевного хвилювання, внаслідок приниження його честі та гідності з боку потерпілої, викликаного системним характером такого поводження з боку останньої.

Варто відмітити, що обвинувачений, зрозумівши наслідки своїх дій, реально побачивши кров, не намагався їх продовжити, що свідчать не на користь позиції сторони обвинувачення щодо наявності умислу у ОСОБА_4 , спрямованого на спричинення смерті потерпілій ОСОБА_5 .

Отже, інкримінована обвинуваченому кваліфікація за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України не знайшла свого підтвердження.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, користуючись наданим правом, передбаченим ч.3 ст. 337 КПК України, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що слід вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, у зв`язку із покращенням становища обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки встановлено наявність в його діях більш м`якого кримінального правопорушення, ніж йому інкриміновано стороною обвинувачення.

У зв`язку з викладеним, суд виключає з обвинувачення посилання на злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя потерпілої ОСОБА_5 , та перекваліфікує дії ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

З огляду на відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цих кримінальних правопорушень.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах доведеного обвинувачення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 з у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, доведена.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також виявлене в ході розгляду кримінального провадження вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного системним характером поводження з боку потерпілої, що принижує честь і гідність особи.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину щодо подружжя.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, позитивну характеристику за місцем проживання, має постійне місце проживання, похилий вік обвинуваченого, погіршення стану здоров`я, внаслідок перенесеного інсульту, має третю групу інвалідності, одружений, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправного діяння, а саме щире каяття щодо наслідків вчинення та бажання виправитись.

Суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі

Визначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах, установлених санкцією ч.1 ст.121 КК України, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на певний строк із покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Арешт на майно не накладався.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, в межах даного кримінального провадження, ОСОБА_4 затриманий 02.04.2022 (т.2 а.с.47-50 )

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 04.04.2022 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.05.2023 включно без визначення розміру застави (т.2 а.с. 53).

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.05.2022 суд змінив застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 04.04.2022 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (т.1 а.с. 54-56). Вказаний запобіжний захід неодноразово було продовжено ухвалами Черняхівського районного суду Житомирської області, востаннє 10 травня 2023 року.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З огляду на наведене, у строк покарання обвинуваченого необхідно зарахувати попереднє ув`язнення у період із 02.04.2022 - моменту його фактичного затримання, і до 30.05.2022 по день його фактичного звільнення, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Судові витрати складають витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням під час досудового розслідування експертиз, на загальну суму 6584 грн. 90 коп., які слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України встрок відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати строк перебування під вартою з 02.04.2022 по 30.05.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

До набрання вироком законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на строк не більше двох місяців, а саме до 19.01.2024, наступні обов`язки:

- прибувати на виклики суду за першою вимогою на визначений час;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, що складають витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням під час досудового розслідування експертиз, на загальну суму 6584 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 90 копійок

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили:

- жіночу трикотажну жилетку, гумові черевики зеленого кольору повернути ОСОБА_5 , як власниці;

- сокиру, дві наволочи синього кольору з візерунками знищити;

- кофту бежевого кольору, штани темно-синього кольору, жилетку чоловічу хутряну чорного кольору повернути ОСОБА_4 , як власнику.

- оптичний DVD-R диск марки «MyMEDIA» з відеозаписом слідчого експерименту від 02.04.2022 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , оптичний DVD-R диск марки «MyMEDIA» з відеозаписом слідчого експерименту від 14.04.2022 за участю потерпілої ОСОБА_5 залишити в матеріалах справи.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО