Справа № 932/7581/23
Провадження № 1-кс/932/3741/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про продовження строку поміщення особи до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги:

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло у провадження вищевказане клопотання, яке вмотивоване тим, що слідчим відділом ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001056 від 21.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.08.2023 приблизно о 13 годині 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час перебування у вказаному місці у вказані дату та час, між ОСОБА_4 та раніше йому знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла сварка на ґрунті ревнощів, яка переросла в бійку, в ході якої у ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раптово виник прямий умисел, направлений на вбивство ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто протиправне заподіяння смерті двом особам.

Реалізуючи вказаний прямий умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки таких дій у вигляді протиправного заподіяння смерті двом особам та бажаючи настання таких наслідків, наніс декілька ударів рукою, стиснутою в кулак у ліву скроню ОСОБА_8 , тобто у життєво важливе місце тіла людини, від чого ОСОБА_8 впав на підлогу та втратив свідомість.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав всі дії для доведення кримінального правопорушення до кінця, заподіявши ОСОБА_8 тілесні ушкодження життєво важливих ділянок тіла у вигляді: забоїв, гематом м?яких тканин голови, забої, садна, гематоми лівого вуха, гематоми нижньої губи, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, проте не зміг його закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки з обставин події міг розраховувати, що без надання своєчасної медичної допомоги ОСОБА_8 від вказаних тілесних ушкоджень життєво важливих ділянок тіла (голови) міг померти на місці події.

Після чого, ОСОБА_4 вважаючи, що він виконав всі дії за-для заподіяння смерті ОСОБА_8 , реалізуючи свій умисел направлений на вбивство ОСОБА_7 , невстановленим досудовим розслідуванням предметом наніс численні удари по голові і тулубу ОСОБА_7 , від яких остання втратила свідомість, у зв?язку з чим ОСОБА_4 вважав, що він виконав всі дії за-для заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Вказаними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: САК, гематоми м?яких тканин обличчя, перелому кісток носу, перелому 2-7 ребер праворуч, перелому поперекового відростку L3 зліва, інтромуральна гематома, гематома м?яких тканин лобової області, набряк м?яких тканин, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, проте не зміг закінчити умисне вбивство ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі, а саме через надання своєчасної медичної допомоги ОСОБА_7 .

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в закінченому замаху на умисне вбивство, тобто закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно із клопотанням, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

20.08.2023 о 20 годині 00 хвилині ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно з довідкою № 4419 від 21.08.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз Ф20 «Шизофренія та проходив лікування у період: з 29.05.2015 по 04.08.2015 (Ф06.2); з 30.01.2017 по 14.11.2017 (Ф20.00); з 16.11.2017 по 28.09.2018 (Ф20.00); з 18.09.2019 по 04.12.2019 (Ф20.00); з 26.11.2020 по 22.01.2021 (Ф20.00); з 31.12.2020 по 08.02.2021 (Ф20.00); з 15.02.2022 по 28.02.2022 (Ф20.00).

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 спеціальний запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги, що виключає небезпечну поведінку ОСОБА_4 , строком до 21.10.2023.

Як вказано слідчим у клопотанні, в ході огляду місця події було виявлено кухонний ніж та інші речові докази, зі слідами РБК, які мають значення для досудового розслідування.

В ході слідства виникла необхідність у відібранні біологічних зразків у ОСОБА_4 для проведення експертизи, проте останній відмовився добровільно надати такі зразки, що підтверджено заявою підозрюваного.

У зв`язку з цим, сторона обвинувачення просить примусово відібрати біологічні зразки у ОСОБА_4 , а саме зразки крові.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, оскільки не вважає за необхідне надавати біологічні зразки.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що примусовим відібранням зразків порушується права підозрюваного та принцип кримінального судочинства свобода від самовикриття. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши пояснення учасників провадження, позиції сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами частини першої статті ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу).

Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналізуючи вимоги п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку з ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне клопотання сторони кримінального провадження може бути задоволено у разі, якщо така сторона обґрунтує та доведе суттєве значення біологічних зразків особи для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також можливість використання як доказів відомостей, що можуть бути отримані за допомогою біологічних зразків, та неможливість іншими способами довести такі обставини.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Європейський суд з прав людини допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання, наголошуючи, що отримання біологічних зразків можна проводити тільки за розпорядженням уповноваженої на це посадової особи, його може робити тільки акредитований лікар, котрий вправі відмовитися від виконання аналізу з огляду на виняткові причини медичного характеру. Згідно практики ЄСПЛ обов`язковою умовою отримання біологічних зразків є проведення його акредитованим лікарем, оскільки такі маніпуляції потребують спеціальних медичних знань.

З огляду на практику ЄСПЛ, на момент розгляду клопотання про примусове відібрання біологічних зразків, слідчий суддя зобов`язаний переконатись, що така маніпуляція буде безпечною для життя та здоров`я особи. На це наголошено і в рішенні ЄСПЛ у справі «Яллог проти Німеччини», в якому зазначається про необхідність проведення медичного обстеження до моменту примусового відібрання зразків для проведення експертизи.

За загальним правилом, відібрання біологічних зразків допускається у тяжких та особливо тяжких злочинах, коли здобути докази іншим шляхом не є можливим. В такому випадку інтереси суспільства, держави превалюють над правами та інтересами особи, і таке втручання є виправданим у демократичному суспільстві.

З матеріалів клопотання встановлена причетність гр. ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого злочину. Це підтверджується сукупністю інших доказів, показаннями потерпілого та потерпілої, протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколами відібрання біологічних зразків у потерпілих та інших учасників події. Відтак, слід дійти висновку, що відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 буде слугувати не основним, а додатковим джерелом доказів, який буде також використаний з метою доведення вини ОСОБА_4 .

Наведені обставини у сукупності не дають слідчому судді право на постановлення ухвали про примусове відібрання біологічних зразків, оскільки таким втручанням буде порушено право підозрюваного не свідчити проти себе, тобто основний принцип кримінального судочинства свобода від самовикриття.

Європейський Суд з прав людини у справі "CASE OF SAUNDERS v. UNITED KINGDOM" вузько розтлумачив право не свідчити проти себе, зазначивши, що це правило не поширюється на використання у кримінальному провадженні матеріалів, які можуть бути отримані від обвинуваченого під примусом, а також матеріалів, які існують незалежно від волі підозрюваного (зокрема, документа, отриманого на підставі ордера, змушування дихати в алкогольно-респіраторну трубку, аналізи крові, сечі, зразки шкіри для аналізу ДНК).

Крім цього, стороною обвинувачення не доведено у клопотанні, яке доказове значення можуть мати зразки крові ОСОБА_4 , оскільки всі інші учасники події здали свої біологічні зразки та підтвердили обставини кримінального правопорушення. Тобто таке втручання у права, свободи та інтереси підозрюваному в даному випадку не виправдовує досягнення мети і завдань кримінального провадження.

Таким чином, клопотання слідчого є необґрунтованим, а підстав для примусового відібрання біологічних зразків у ОСОБА_4 не встановлено. З наведених підстав, клопотання сторони обвинувачення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395, 509, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про продовження строку поміщення ОСОБА_4 до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ