Справа № 638/4108/23
Провадження № 1-кп/638/1198/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000405 від 17.03.2023, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Львів, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, військовослужбовця Збройних Сил України, солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 призваний за мобілізацією згідно Указу Президента від 24.02.2022 № 69/22 та проходить службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрілець-снайпер гірсько-штурмової роти.

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

06.03.2023 ОСОБА_5 був поранений та госпіталізований на стаціонарне лікування до КНП «ЦМЛ Піщанської Богоматері» з діагнозом вогнепальне осколкове сліпе поранення лопаточної ділянки зліва. Згідно даних службового розслідування наявних в матеріалах справи, перед госпіталізацією ОСОБА_5 його особиста зброя, та боєприпаси були здані до підрозділу в якому він проходить службу. Перебуваючи на стаціонарному лікуванні в КНП «ЦМЛ Піщанської Богоматері» в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 06.03.2023 року, ОСОБА_5 отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи ручну осколкову гранату РГО. Після отримання вказаної гранати у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Разом з цим з метою приховання зазначеного предмету від сторонніх осіб ОСОБА_5 помістив гранату РГО до карману одягу, при цьому перемістивши її до палати, де проходив лікування. Згодом перебуваючи у приміщенні палати розмістив серед особистих речей з метою подальшого застосування. Особисті речі перебували в сумці на підлозі біля лікарняного ліжка.

Далі в період часу з 06.03.2022 року по 17.03.2023 (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), перебуваючи за місцем свого лікування, за адресою: Харківська область, м. Ізюм, провулок Залікарняний, 5/4, у приміщенні КНП «ЦМЛ Піщанської Богоматері» ОСОБА_5 зберігав у власних речах ручну осколкову гранату РГО.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, таємно, протиправно, в порушення пункту 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, визначеного постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 та п. п. 2, 9, 11 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, маючи на меті подальше незаконне зберігання ручної осколкової гранати РГО, без наміру повідомити про незаконно отримане, ОСОБА_5 привласнив вказаний вибуховий пристрій, чим вчинив дії з придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, порушуючи вимоги указаних вище нормативно-правових актів, ОСОБА_5 маючи умисел на вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, всупереч охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 17.03.2023, приблизно о 16 год. 40 хв., залишивши лікувальний заклад КНП «ЦМЛ Ізюмської Богоматері», взяв ручну осколкову гранату РГО, яка зберігалася в нього в особистих речах та проходячи повз багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, взяв до рук вищевказану гранату, вийняв чеку та кинув гранату на вулиці біля вказаного будинку внаслідок чого стався вибух, чим створив реальну загрозу для життя і здоров`я оточуючих.

17.03.2023 року в ході огляду місця події в період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 19 хвилин біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено: поверхневий обгорілий шар ґрунту з вирви; металеві уламки з вирви; предмет схожий на кільце від гранати; предмет схожий на важіль від гранати з маркуванням УДЗ С-79-87. Вилучене було направлено для проведення судової вибухо-технічної експертизи. Згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи №КСЕ-19/121-23/7327 від 25.04.2023 року 17.03.2023 біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , стався вибух вибухового пристрою військового призначення ручної осколкової гранати РГО.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, та ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

01.06.2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди, ОСОБА_5 зобов`язався повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового провадження.

При цьому сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 , з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, буде призначене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 4 ст. 296 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити покарання у виді двох років позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Заслухавши думку учасників підготовчого провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши наявні матеріали судової справи та кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступних обставин.

Згідно з п. 1 ч. 3ст. 314 КПК Україниу підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ч. ч. 2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, є тяжкими злочинами.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, зокрема ст. ст. 62, 63, 65, 69, 263, 296 КК України, та інтересам суспільства. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення злочини, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбання та зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

При вирішенні питання про затвердження угоди, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , 2018 року народження, батьків похилого віку, батько обвинуваченого ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 3 групи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його щире каяття, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи вік обвинуваченого, стан здоров`я та інші обставини, що його характеризують.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України, є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 01.06.2023 та призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, нижче він нижчої межі, передбаченої санкціями вказаних статей КК України. Відповідно до ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 має бути призначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 62 КК України, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за можливе замінити покарання у виді позбавлення волі на триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень злочинів та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати на проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» №СЕ-19/121-23/7236-ФХВР від 17.04.2023, вартістю - 2868,00 грн., судової вибухо-технічної експертизи №КСЕ-19/121/23/7327 від 25.04.2023, вартістю 7648,00 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_5 підлягає продовженню обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.06.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000405 від 17.03.2023, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

за ч. 4 ст. 296 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк 2 (два) роки.

До набрання вироком законної сили продовжити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня ухвалення вироку з 01 червня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 17.03.2023 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Процесуальні витрати на проведення судової експертизи за експертною спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» №СЕ-19/121-23/7236-ФХВР від 17.04.2023, вартістю - 2868,00 грн., судової вибухо-технічної експертизи №КСЕ-19/121/23/7327 від 25.04.2023, вартістю 7648,00 грн, стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.03.2023, на мобільний телефон марки «Redmi 10C», imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 ; поверхневий обгорілий шар грунту з вирви; металеві уламки з вирви; предмет, схожий на кільце від гранати; предмет, схожий на важіль від гранати з маркуванням УДЗ С-79-87 скасувати.

Речові докази:

мобільний телефон марки «Redmi 10C», imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_5 ;

поверхневий обгорілий шар грунту з вирви; металеві уламки з вирви; предмет, схожий на кільце від гранати; предмет, схожий на важіль від гранати з маркуванням УДЗ С-79-87 знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом того ж строку з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1