ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/6204/22 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/286/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.4 ст. 185КК України
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження заапеляційною скаргою захисника на вирок Київського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, тимчасово не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

06 квітня 2007 року Київським районним судом міста Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

11 вересня 2007 року Київським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі. 29 березня 2011 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину строку на 1 рік 3 місяці 24 дні;

07 червня 2012 року Київським районним судом міста Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі. 11 березня 2015 року звільнений з ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25» по відбуттю строку покарання;

19 червня 2018 року Київським районним судом міста Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

30 квітня 2021 року Дзержинським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 125, ст. 71 КК України до 6 місяців 10 днів позбавлення волі. 09 листопада 2021 року звільнений з ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» по відбуттю строку покарання,

засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_8 , 07.09.2022 близько 18:00, знаходячись біля торгівельного магазину СР № 123, який розташований на ринку «Барабашово» по вулиці Амурській, 1 міста Харкова та в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_9 , у ОСОБА_8 виник прямий злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання доходу за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_10 № 64/2022 від 24 лютого 2022 року та продовжено Указом Президента України ОСОБА_10 № 573/2022 від 12 серпня 2022 року на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його злочинними діями, взяв в магазині хутряні виробі, а саме шуби та дублянки в кількості 11 шт. вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 424М від 21 вересня 2022 року 9300 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 424М від 21 вересня 2022 року 9300 гривень.

Указаними діями ОСОБА_8 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок та призначити покарання з застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України. Оскільки вважає вирок суду необґрунтовано суворий з тих підстав, що її підзахисний визнав свою вину в повному обсязі, щиро покаявся, потерпілий не має претензій.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 128 - 133), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, декілька разів реально відбував покарання у виді позбавлення волі але відповідних висновків для себе не зробив, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав його щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, рецидив злочину.

Санкція статті за якою обвинуваченого визнано винним передбачає покарання у виді

позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Отже, апеляційне прохання захисника про пом`якшення призначеного покарання належить вважати безпідставним, оскільки воно має суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за злочини, вчинені обвинуваченим. З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст. ст. 69, 75 КК України. З урахуванням зазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за вказаними доводами колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог захисника про пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді