Справа № 308/1747/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2023 року м. Ужгород
Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, в якому зазначає, що на виконання доручення, наданого процесуальним керівником у кримінальному провадженні від 26.10.2022 року, оперативними працівниками Закарпатського управління ДВЕ НП України встановлено, що група осіб за попередньою змовою, облаштували приміщення (квартиру), з метою виготовлення та розповсюдження матеріалів порнографічного характеру. Зокрема встановлено осіб: ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мешканка АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Вище вказані особи, вмовляють «вербують» молодих дівчат здійснювати розпусні, сексуальні дії порнографічного характеру шляхом оголення свого тіла та подальшого спілкування із особами чоловічої статі у режимі онлайн, використовуючи приміщення та обладнання так званої «студії». Доводили до відома дівчат специфіку роботи, режим та графік роботи. В обов`язки дівчат входить працювати не менше 5 годин в день (загалом 30 годин на тиждень), зокрема було налагоджено робоче місце, а саме комп`ютер та різні принади. Заробіток буде здійснюватись після відпрацьованих перших трьох тижнів. Орієнтовний заробіток має складати близько 300 доларів США за тиждень (30 робочих годин). Організатори реєстрували молодих дівчат, використовуючи для ідентифікації їх паспорти на різних порно сайтах, сайтах знайомств тощо.
Прокурор у клопотанні зазначає, що вказані вище виявлені та вилучені грошові кошти, речі та предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, були знаряддям вчинення злочину і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії.
З урахуванням наведеного, з метою збереження вилученого майна як речового доказу у даному кримінальному провадженні, прокурор просить накласти арешт на вказане вилучене майно.
Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходили.
Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, однак, її представник адвокат ОСОБА_6 подав через канцелярію суду письмові заперечення на клопотання про арешт майна, в якому просить відмовити у задоволенні такого в частині накладення арешту на вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки Samsung моделі GA13, з сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_12 та банківські карти «Bank Aval» № НОМЕР_8 та «Monobank» № НОМЕР_11 , оскільки такі на праві власності належать чоловіку ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , та такий відношення до даного кримінального провадження ні ОСОБА_7 ні вилучене у нього майно не має.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Постановою слідчого від 08.02.2023 року вищевказане вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя констатує, що ухвалою від 06.02.2023 року, на підставі якої було надано дозвіл на проведення обшуку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , обшук надавався з метою відшукання та вилучення мобільних телефонів та сім. карток операторів мобільного зв`язку, комп`ютерної техніки, які використовують фігуранти справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які самостійно або в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення по даному кримінальному провадженні.
Проте, органом досудового розслідування в ході проведення обшуку було вилучене майно, яке не тільки належить ОСОБА_4 , а й іншим особам, зокрема мобільний телефон марки «Samsung G А 13» ІМЕН: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , оператор мобільного зв`язку НОМЕР_6 та картку банківську «Приватбанк» « НОМЕР_7 », картку банківську «Bank Aval» « НОМЕР_8 », картку банківську «Ощадбанк» « НОМЕР_9 », картку « НОМЕР_10 », картку банківську «monobank» « НОМЕР_11 », упак. в спец, пакет НПУ СУ «BUM 1010504», при цьому , у клопотання прокурора нічим не обґрунтовано на підставі чого, слідчий при визнанні такого вилученого майна дійшов висновку, що воно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України та має значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні.
З огляду на наведене вище , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора в цій частині накладення арешту на майно третіх осіб не підлягає.
Також прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення судових експертиз, а також встановленню істини у справі.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для часткового задоволення клопотання прокурора.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме:
-мобільний телефон марки «Ksiomi МІ 9667 G» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , оператор мобільного зв`язку НОМЕР_3 , упак. в спец. пакет НПУ СУ «BUM 1010502»;
-мобільний телефон марки «Ksiomi», чорного кольору (у вимкненому стані) та мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору (у вимкненому стані), упак. в спец, пакет НПУ «PSP 2348151»;
-стартові пакети операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Vodafone», без карток, упак. в спец, пакет НПУ «WAR 1531048»;
-мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору (у вимкненому стані), мобільний телефон марки «Samsung», чорного кольору (у вимкненому стані), мобільний телефон марки «Samsung» (у вимкненому стані з наявними пошкодженнями), та мобільний телефон марки «Nokia» (у вимкненому стані з наявними пошкодження) , планшет марки Ріоneer», упак. в спец, пакет НПУ «WAR 1531046».
У решті вимог клопотання залишити без задоволення.
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 12.05.2023 року о 16 год. 50 хв..

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1