Справа №583/483/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/160/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 583/483/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Автономної Республіки Карелії, Російська Федерація, м. Петрозаводськ та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду та призначити ОСОБА_9 інше більш м`яке покарання, звільнивши його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з іспитовим строком, що відповідало б ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки при призначенні покарання суд не врахував, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, працевлаштований, матеріальну шкоду відшкодував, вибачився перед потерпілою, щиро розкаявся та сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК, і йому призначене покарання у виді арешту строком на три місяці.

Згідно вироку, 29.11.2020 близько 09:00 ОСОБА_9 біля під`їзду будинку № 56 на вул. Івана Кожедуба в м. Охтирка Сумської області знайшов банківську карту AT «Перший український міжнародний банк», яка має функцію безконтактного розрахунку «Pay-pass» і належить потерпілій ОСОБА_11 та таємно здійснив ряд покупок, завдавши потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 657,95 грн.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_12 в судове засідання не з`явились, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без їх участі, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 положень ст. 75 КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, відповідно ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, згідно якої якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Системне тлумачення цієї правової норми дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених (засуджених), запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченими (засудженими), так і іншими особами.

З огляду на положення ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання, хоча при цьому має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини провадження.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, офіційно не працює, раніше судимий за корисливі злочини, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і знову вчинив корисливий злочин. Також суд врахував висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як високий та з урахуванням наведеного призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про недоцільність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В той же час, будь-яких законних підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК колегія суддів також не вбачає, враховуючи при цьому зазначені вище обставини.

Інші ж обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі відносно того, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, працевлаштований, відшкодував завдану матеріальну шкоду, вибачився перед потерпілою, щиро розкаявся та сприяв розкриттю кримінального правопорушення, то в даному випадку вони не є, на думку колегії суддів, тими обставинами, на підставі яких можна дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, як про це поставлене питання захисником в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.04.2021 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4