Справа № 204/367/23
Провадження № 1-кп/204/546/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001376 від 19.12.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кононівка Драбівського району Черкаської області, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ за мобілізацією, радіотелефоніста військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2022 приблизно о 17:00, тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 у місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 командиром 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_6 , доведено для виконання бойове розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_7 від 08.08.2022 №1131 провести заміну підрозділів в АДРЕСА_2 силами та засобами військової частини НОМЕР_2 , зокрема і до стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_5 , який знаходився в строю під час вказаного шикування.

При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод сержанта ОСОБА_5 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, сержант ОСОБА_5 у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09.08.2022 приблизно о 22:00, тобто в умовах воєнного стану, знаходячись у місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 , відкрито не заявляючи, що не буде виконувати наказ начальника, діючи умисно, фактично не виконав вищезазначений наказ командира частини, доведений йому командиром 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_6 , та з метою уникнення бойового зіткнення з окупаційними військами вибув до АДРЕСА_1 .

Умисне невиконання сержантом ОСОБА_5 наказу потягло за собою до підриву дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності та невиконання завдань за призначенням.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між нею, прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 в м.Дніпро 05 липня 2023 року, з додержанням наступних вимог.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду в повному обсязі беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також, сторонами угоди визначено та узгоджене покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене за ч.4 ст.402 КК України. Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, за місцем служби характеризується позитивно, має необхідні професійні якості, військово облікову спеціальність та фах, нагально необхідні у Збройних Силах України, бажає продовжити військову службу та приймати участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, низки обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, таких як щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди при призначенні покарання ОСОБА_5 застосувати норми ст.69 КК України, та погоджуються на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, положення ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені сторонами.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально; свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме дій, які виразились у непокорі, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, визнав та пояснив про скоєння ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статей 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просила затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Захисник ОСОБА_4 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, в судовому засіданні просив затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, які виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України.

З урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння ним розкриттю злочинну, з урахуванням особи винного, який є раніше не судимою особою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем служби характеризується позитивно, має необхідні професійні якості, військово облікову спеціальність та фах, нагально необхідні у Збройних Силах України, бажає продовжити військову службу та приймати участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами про визнання винуватості із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 471-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 липня 2023 року, укладену між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.

Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_5 , до моменту набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, внесену за ОСОБА_5 застоводавцем ОСОБА_9 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області 22 березня 2023 року повернути ОСОБА_9 на рахунок отримувача IBAN: НОМЕР_4 в АТ КБ «Приват Банк», ІПН/ЄДРПОУ отримувача .

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

У строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29 листопада 2022 року по 24 березня 2023 року, виходячи із співвідношення, що один день позбавлення волі відповідає трьом дня службового обмеження для військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1