Справа № 126/320/22
Провадження №11-кп/801/980/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуаченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 16.08.2023, якою клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено та продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 14 жовтня 2023 року включно, -

встановив:

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 16.08.2023 клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено та продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 14 жовтня 2023 року включно/

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_8 може ухилятись від суду та впливати на свідків, допит яких тільки розпочато та потерпілу, яка ще не допитана судом, вчинити нове кримінальне правопорушення. ОСОБА_8 раніше судимий за корисливі злочини, знову обвинувачується у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, не працевлаштований.

Суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що є недостатніми для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, і вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали суду та ухваленні нового рішення, яким змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вимоги обґрунтовує тим, що підстави для обрання такого суворого запобіжного заходу відпали у зв`язку із погіршенням його стану здоров`я, необхідність комплексного медичного обстеження у зв`язку із проведеним йому у 2020 році 2-х хірургічних операцій та продовження подальшого реабілітаційного лікування відповідно до копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4672 від 17.11.20. Лікування його в умовах ізоляції не можливе. Зазначає, що ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність у останнього наміру переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, впливати на потерпілих та свідків.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу останнього та наполягали на її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового засідання; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню - не підлягає.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, тобто, у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за вчинення яких передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що продовження строку тримання під вартою виконано у відповідності до вимог ст.ст.184,199 КПК України та містить суть обвинувачення, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України;

- існують ризики,що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від суду, впливати на потерпілу та свідків, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого;

- у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, стабільний дохід свідчить про те, що інший запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 потребує лікування від туберкульозу, колегія суддів приймає до уваги, проте будь яких даних про те, що він за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО та позбавлений належної медичної допомоги стороною захисту суду не надано.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, обвинувачений та свідки на даний час судом не допитані, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 вірно продовжено за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 16.08.2023, якою клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено та продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 14 жовтня 2023 року включно, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4