В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

перекладача - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000536, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Молдова, уродженця м. Бендери Республіки Молдова, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раіше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2023 року близько 03 години 30 хвилин ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території автозаправної станції «Окко», яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Соломоново, навпроти автодороги М06 сполученням «Київ-Чоп» 828 кілометр, через незачинені двері проник до підсобного приміщення автомобільної мийки, яка розташована на території автозаправної станції «Окко», звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив водяний насос марки «ГЕ КК» моделі «JP 1350 L», ринкова вартість якого становить 3300,00 гри ( три тисячі триста грн 00 коп.), тобто викрав чуже майно.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на суму 3300 гривень.

Окрім цього, 17 липня 2023 року близько 04 години 20 хвилин ОСОБА_5 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом. прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на крадіжку, вважаючи що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, шляхом злому кришки паливного баку отримав доступ до паливного баку колісного трактора марки «Case ІН Magnum 340», д.н.з. НОМЕР_1 ,

який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , звідки незаконно, безоплатно та поза волею власника вилучив 120 (сто двадцять) літрів дизельного палива Л-Євро5-1Ю Speed, вартість якого становить 5580,00 грн (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят грн 00 коп.), тобто викрав чуже майно.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на суму 5580 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в сховище та інше приміщення, в умовах воєнного стану.

У ході досудового розслідування ОСОБА_5 повністю визнав свою вину та активно сприяв розкриттю злочину, у зв`язку з чим прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, яку разом з обвинувальним актом подано до суду для розгляду у встановленому законом порядку.

Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років із звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надали письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_5 .

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання. При цьому зазначив, що при укладенні вказаної угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 кримінального покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень в обвинувальному акті та угоді викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаюється. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку, згідно з ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші

заходи, які можливо будуть застосовані до неї у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив

суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Захисник просив суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, при цьому додав, що при її укладенні були дотримані правила та вимоги, передбачені КПК України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, однак подали заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинение повторно, поєднане з проникненням в сховище та інше приміщення, в умовах воєнного стану, які, згідно з ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надали письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження його права оскарження вироку, згідно з ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченим ОСОБА_5 добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України.

Умови укладеної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 визначена в межах, встановлених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що укладена угода про визнання винуватості повністю відповідає встановленим кримінальним процесуальним законодавством вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати витрати відсутні

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.07.2023 року, укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000536, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази по справі, а саме:

- пошкоджений замок паливного баку, який вилучений 17.07.2023 в ході огляду місця події за адресою: Ужгородський район, село Соломоново. вулиця Перемоги, напроти будинку 44, - знищити;

- акумулятор марки «Varta», викрутку з чорною ручкою, мобільний телефон марки «Samsung- моделі «21 s» imei НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «.Samsung» моделі «SM-A047F/DSN» imei НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-A325F/DS» imei НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , предмет схожий на насос для підкачування шин, три пари ножиць по металу, водяний насос з маркуванням ІЕКК Pump JP 13501, мийка марки «Kercher» моделі «К7 Premium», домкрат з маркуванням «AREBOS», насос бензиновий, кейс з маркуванням «Макita», всередині якого знаходиться шуруповерт марки «Макita» «DHP482», ножиці садові червоною кольору, бензопила марки «Stihl» моделі «MS170» оранжевого кольору, вібропила марки «Herkules» моделі «RP1100D» жовтого кольору, викрутка з жовтою ручкою та плоскогубці, транспортний засіб марки «Audi» моделі «A4», державний номерний знак НОМЕР_6 - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

- водяний насос марки «ГЕ КК» моделі «JP 1350 L» - повернути власнику ОСОБА_7 ;

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення його вступної та резолютивної частин вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1