Справа № 761/91/23
Провадження №1-кп/761/2331/2023
В И Р О К

іменем України

16 травня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурорів, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0003476 від 29.11.2022 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Днепропетровської області, громадянина України, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 02.12.2020 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.5 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 9 років, звільненого по відбуванню строку покарання 19.09.2022,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого особливо тяжкого злочину, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 27.11.2022 приблизно о 18 год. 20 хв., на ґрунті раніше виниклого злочинного умислу, побачивши потерпілу ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Олександра Довженка, 1, біля виходу із станції Київського метрополітену «Шулявська», почав рух за потерпілою, яка направилась до зупинки громадського транспорту, з метою реалізувати свій прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану. В свою чергу потерпіла ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що за нею рухається ОСОБА_6 , будучи необізнаною в істинних намірах останнього, пришвидшила свій рух.

Далі, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій прямий умисел, направлений на грабіж, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, 27.11.2022, приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Олександра Довженка, 1,з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконної наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер для потерпілої та оточуючих, наздогнавши потерпілу ОСОБА_5 підійшов до неї ззаду, почав зривати з неї сумку, яка була при ній. В цей час потерпіла ОСОБА_5 повернулась обличчям до ОСОБА_6 , намагаючись вихопити із рук свої речі, але не змогла цього зробити.

Після чого, ОСОБА_6 вирвавши із рук потерпілої ОСОБА_5 належну їй сумку, чорного кольору марки «Sinsay», вартістю 104 грн. 60 коп., всередині якої грошові кошти у сумі 800 грн., 2 паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_5 (2 ID - нового і старого зразка), студентський квиток на ім`я ОСОБА_5 , 2 банківські карти, а саме «Монобанк» ( НОМЕР_1 ) і «ПриватБанк» ( НОМЕР_2 ), з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав і пояснив, що жодного правопорушення не вчиняв, потерпілу ОСОБА_5 не знає. 27.11.2022 року разом із своїм другом ОСОБА_8 хав у метро, як і з ким піднімався по ескалатору, не пам`ятає. На виході з метро, він сказав ОСОБА_8 , щоб той йшов до автобусної зупинки, а сам пішов до вбиральні. Через 10 хвилин він сам прийшов на автобусну зупинку, де з ОСОБА_8 сіли в автобус і поїхали. При цьому у нього нічого в руках не було, нічого про пограбування він ОСОБА_8 , не повідомляв. 29.11.2023 до нього за місцем проживання увірвалися працівники поліції і затримали із застосуванням фізичної сили і психологічного тиску його та ОСОБА_8 . Однак обвинувачений жодних свідчень в наслідок тиску та інших протиправних, як на його думку, дій працівників поліції, не давав, докази, здобуті внаслідок цього, судом не досліджувалися.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні просив виправдати ОСОБА_6 , зважаючи на те, що жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують винуватість ОСОБА_6 , не надано.

Судом зазначається, що в ході досудового розслідування, слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2022 доручено Державному бюро розслідувань у м. Києві, провести розслідування фактів щодо застосування фізичного насилля відносно ОСОБА_6 при його затриманні 29.11.2023. Жодних доказів перевищення влади працівниками поліції під час зазначених подій, суду не надано.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї провини, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується показаннями потерпілої та свідків.

Так, допитана потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що 27.11.2022 року близько о 18 години вона їхала в метро із станції «Чернігівська» на станцію «Шулявська». Приблизно на станції метро «Вокзальна» до вагону зайшов чоловік, який привернув її увагу тим що хитався. Як пізніше виявилося, цей чоловік - ОСОБА_6 . На станції метро «Політехнічний інститут» ОСОБА_6 сів поруч з нею на сидіння, та почав її оглядати. На станції «Шулявська» вона вийшла з вагону метро, рухаючись до ескалатора, побачила, що ОСОБА_6 також вийшов з вагону. На нижньому ескалаторі ОСОБА_6 став безпосередньо позаду неї. При цьому під час руху вона тричі відчула посмикування ремінця своєї сумки типу «бананка», яка висіла у неї на плечі «через руку». Коли вона оберталася у відповідь на вказані посмикування, вони переставали бути, а ОСОБА_6 опускав очі. Після виходу з нижнього ескалатору, потерпіла вирішила перечекати, пропустивши ОСОБА_6 уперед. Там вона побачила, що ОСОБА_6 був ще з якимось хлопцем, так як вони розмовляли між собою. ОСОБА_6 пішов попереду неї на ескалатор, а вона на верхньому ескалаторі їхала декілька позаду нього. У вестибюлі станції метро «Шулявська», вона побачила, що ОСОБА_6 із вищевказаним хлопцем на виході із будівлі станції метро повернули на ліво, вона вирішила вийти з метро у правий бік. Обійшовши будівлю станції метро, вона почала рухатися вздовж вул. Довженка і в цей час побачила, що ОСОБА_6 йшов за нею. Вона підійшла до підземного переходу по вул. Довженка, і так як вздовж проїжджої частини було світло від фар автомобілів, а у підземному переході було повністю темно, вирішила туди не спускатися. Біля входу в підземний перехід вона зупинилася, ОСОБА_6 зупинився позаду неї. Коли вона вирішила вийти на проїжджу частину, щоб дійти до автобусної зупинки, ОСОБА_6 двічі смикнув за ремінь її сумки, зірвавши сумку у неї з плеча, при цьому сказав « А що тут такого?». Це відбулося близько 18.30 годин. Потім ОСОБА_6 забрав сумку і побіг у напрямку колишнього заводу «Більшовик» на міст. Вона спочатку намагалася його догнати, і кричала йому зупинитись, а також звала на допомогу, а потім побоюючись, що він її може скинути з мосту, перестала його переслідувати. Після цього, вона зателефонувала мамі, і по приїзду, з мамою, пройшли по мосту Шулявського щляхопроводу, і на першій же зупинці в сміттєвому баку знайшли порожню її сумку, на ремні якої побачили три надрізи. Взагалі при ній у сімці були, та були викрадені: перчатки, гаманець з грошима у сумі 800 грн., дві банківські карти, документи - студентський квиток, паспорт громадянина України та паспорт для виїзду за кордон, проїздний квиток. Через день її викликали до Шевченківського відділу поліції, де вона упізнала ОСОБА_6 по фотографії.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що 27.11.2022 близько 18.30 годин він перебував на автобусній зупинці біля станції метро «Шулявська». В цей час почув жіночий крик, та побачив як молода жінка намагалася догнати чоловіка і при цьому кричала, вимагаючи зупинитись. Чоловік біг до мосту Шулявського шляхопроводу зі сторони станції метро «Шулявська» у бік колишнього заводу «Більшовик». При цьому свідок розгледів обличчя чоловіка, яке освітлювало світло фар проїжджаючих автомобілів, і у судовому засіданні стверджував, що то був обвинувачений ОСОБА_6 . Після свідок викликав по телефону працівників поліції. Через декілька днів його викликали до Шевченківського відділу поліції, де він упізнав ОСОБА_6 по фотографії. Як вищевказаного чоловіка, якого намагалася догнати дівчина.

Допитаний свідок ОСОБА_8 пояснив, що є знайомим ОСОБА_6 на протязі близько 15 років. До затримання ОСОБА_6 проживав у нього вдома протягом декількох місяців, у зв`язку із проблеми з житлом. 27.11.2022 у другій половини дня вони із ОСОБА_6 їхали в метро зі станції «Лісова» до станції «Шулявська», для подальшого прямування наземним громадським транспортом до їх місця проживання. При цьому перебували у стані алкогольного сп`яніння, і їхали у різних вагонах. При виході із вагону метро ОСОБА_8 на ескалаторі підіймався на декілька сходинок вище ОСОБА_6 . Людей при цьому було дуже багато на ескалаторі. На верхній площадці станції м. «Шулявська» перед виходом ОСОБА_6 сказав йому зустрітися біля кафе «Тайгер», але сам пішов у правий від будівлі станції метро, бік. Свідок пішов дорогою до зазначеного кафе, поруч з яким була автобусна зупинка. Прийшовши на зупинку біля вказаного кафе, приблизно через 20 хвилин, свідок побачив там ОСОБА_6 у якого в руках з`явилася сумка типу «бананка» чорного кольору. На запитання свідка, ОСОБА_6 пояснив йому що забрав цю сумку у якоїсь дівчини, а саме зрізав за допомогою ножа. При цьому свідок ОСОБА_12 бачив на ремені вказаної сумки пошкодження у виді порізів, а також підтвердив наявність на той час у ОСОБА_6 , при собі, ножа. Також свідок пояснив, що бачив у сумці гроші всього на суму близько 800 грн. ОСОБА_6 забрав зазначені гроші, а сумку викинув до сміттєвого баку, розташованого поруч із автобусною зупинкою. Після вони із ОСОБА_6 сіли до маршрутного автобусу та поїхали у напрямку місця проживання.

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

Протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.11.2022, в якому остання зазначила про обставини вчинення відносно неї кримінального правопорушення, та зазначила, що підозрює у вчиненні особу, яка, разом з нею 27.11.2022 близько 18.22 виходила з метро на станції «Шулявська».

Протоколом огляду місця події від 28.11.2022 р., на якому зафіксована обстановка на місці вчинення кримінального правопорушення та пошкодження на сумці потерпілої.

Протоколом огляду відеозапису, від 29.11.2022, з камер стеження системи «Безпечне місце», розташованої у вестибюлі станції метро «Шулявська», на якому зафіксовано як обвинувачений ОСОБА_6 27.11.2022 о 18 год 22 хв., 56 сек. Виходячи з верхнього ескалатору перебував попереду потерпілої ОСОБА_5 та двох осіб між ними.

Протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_5 від 14.12.2022, в ході якого потерпіла на місці відтворила обставини вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, і у своїй логічній послідовності повністю підтвердила надані нею свідчення.

Висновком експерта №СЕ-19/111-22/6252667-ТВ від 07.12.2022, відповідно до якого ринкова вартість сумки чорного кольору марки «Sinsay» станом на 27.11.2022 становила 104 грн. 60 коп.

Надані показання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає неспроможними та такими, що суперечать доказам, наведеним у вироку нижче та вважає, що він, таким чином, намагається уникнути відповідальності за скоєне кримінально-каране діяння.

Суд не може погодитись з доводами обвинуваченого та його захисника, що усі докази дослідженні в судовому засіданні є недопустимими та неналежними.

Покази потерпілої, свідків, інші вищезазначені письмові докази, зібрані з дотриманям вимог КПК України, є допустимими узгоджуються між собою, є логічними та послідовними, не суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам, що дає змогу суду визнати їх правдивими та такими, що можуть бути покладені в основу вироку для встановлення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

При цьому, судом не взято до уваги як доказ вини обвинуваченого протоколи проведення упізнання з потерпілою ОСОБА_5 від 29.11.2022 та зі свідком ОСОБА_11 від 29.11.2022 року з відповідними додатками, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, в ході досудового розслідування, в порушення ч.1 ст. 228 КПК України, потерпілій та свідку пред`являлися відеозображення ОСОБА_6 , та сам ОСОБА_6 , відповідно. Однак, незважаючи на це, судом взято як доказ вини ОСОБА_6 , зокрема показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 , відповідно, які у судовому засіданні чітко вказали на обвинуваченого ОСОБА_6 як на особу, що вчинила правопорушення.

Заяви захисника про недостовірність показів свідка ОСОБА_11 , який не міг бачити обличчя чоловіка, який біг із сумкою від дівчини, суд вважає неспроможними, так як свідок у судовому засіданні чітко заявив та неодноразово повторив про те, що він мав змогу розгледіти та розгледів обличчя цього чоловіка, та впевнено заявив, що то був обвинувачений ОСОБА_6 .

Твердження захисника про недопустимість використання судом як доказу свідчень свідка ОСОБА_8 , так як він був позбавлений права на перехресний допит свідка у судовому засіданні, так як його питання знімалися головуючим, не відповідають дійсності, так як у судовому засіданні були зняті питання про обставини затримання свідка працівниками поліції, їх (працівників поліції) одяг, зовнішній вигляд і т.д. Після знімання вказаних запитань, стороні захисту надавалася можливість задавати інші запитання свідку, і зазначеним правом захисник скористатися відмовився.

Також в судовому засіданні не встановлено підстав для обмови обвинуваченого свідками та потерпілою. Покази потерпілої та свідків послідовні, логічні та не викликають сумнівів.

Заяви захисника та обвинуваченого про недопустимість протоколу огляду відеозапису з камер відеоспостереження системи «Безпечне місто», так як їм не надавалося на ознайомлення сам відеозапис, суд не бере до уваги, так як протокол являється окремим доказом, яким зафіксовано дані з відеозапису, а саме скріншоти із зображенням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в метро 27.11.2022 близько 18 год.22 хв, як про це зазначала потерпіла у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення, які були надані стороні захисту для ознайомлення та досліджені у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, вищевказані твердження обвинуваченого та його захисника, суд оцінює критично та розцінює як обраний ними спосіб захисту від пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.4 ст. 186 КК України, та бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його показання повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.

Таким чином, суд дослідивши, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення, за ч.4 ст.186 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд, у відповідності до ст. 50 КК України враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до тяжких злочинів, характер його діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання, відношення до скоєного, поведінку після скоєного.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 , не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, характеризується посередньо, є раніше судимою особою, вчинив злочин у період коли судимість в установленому порядку не була знята чи погашена, а саме через менш як два з половиною місяці з дня звільнення з місця позбавлення волі, вчинив злочин, скориставшись періодом, коли внаслідок збройної агресії російської федерації, і зокрема ракетних атак на об`єкти енергосистеми України, на території держави, зокрема у м. Києві, задіювалися вимушені відключення електропостачання, у тому числі і на об`єкти вуличного освітлення. Також судом враховано особу потерпілої, яка на час вчинення відносно неї злочину, була фактично беззахистною, у даній обстановці, двадцятирічною дівчиною. На підставі викладеного суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією відповідної статті Кримінального кодексу України. При цьому правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, в наближених до мінімальної межі, встановленої для такого виду покарання, враховуючи перелічені вище обставини у їх сукупності та дані про особу винного, його ставлення до вчиненого, суд не знаходить.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, оскільки саме це покарання на переконання суду найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст.50 КК України.

Цивільних позовів, в рамках кримінального провадження, не заявлено.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні судом не застосовувались.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень до ч. 9 ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рахувати з дати затримання і перебування під вартою - з 29.11.2022, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ - сумку чорного кольору марки «Sinsay», повернути законному володільцю - потерпілій ОСОБА_5 .

Судові витрати на залучення експерта за проведену судову товарознавчу експертизу - висновок №СЕ-19/111-22/6252667-ТВ від 07.12.2022 на суму 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок, - стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави з відповідним призначенням платежів.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1