Справа № 592/8914/23
Провадження № 1-кс/592/3947/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , без фіксації ходу судового засідання за допомогою технічних засобів, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про встановлення процесуальних строків, -

В С Т А Н О В И В :

22.06.2023 року представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про встановлення процесуальних строків, із змісту якого вбачається, що в провадженні слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0008378 за фактом умисного вбивства ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України. 18.07.2022 року його Сумським міським центром з надання БВПД за дорученням № 000-191 було призначено представником потерпілої ОСОБА_3 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_6 . Водночас, 11.11.2022 року представником потерпілого було направлено клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій, а саме: 1. Встановити місцезнаходження та забезпечити явку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (м. т. НОМЕР_1 ) , з метою проведення опитування із застосуванням поліграфу, з приводу з`ясування питання чи були у нього конфліктні ситуації із ОСОБА_6 18.12.2013 року, якщо так, то з якого саме приводу, чи застосовувалася один до одного фізична сила, якщо так, то в чому саме воно виражалося, хто саме був свідкам даної події. У разі відсутності ОСОБА_7 за місцем мешкання, надати запит по системі ІМІТС АРКАН , з метою встановлення факту перетину кордону та провести допити родичів та сусідів, з`ясувавши місце перебування останнього або перевірити через базу АБД АРМОР про наявність інших заяв та повідомлень на дану особу. 2. Встановити місцезнаходження та забезпечити явку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (м. т. НОМЕР_2 ) , для проведення допиту та опитування із застосуванням поліграфу з приводу того чи не бачив він застосування фізичної сили до ОСОБА_6 18.12.2013 року у барі Печера чи поряд з даним баром, якщо так, то хто саме застосовував фізичну силу та в чому саме вона виражалася, хто саме був свідкам даної події. У разі відсутності ОСОБА_8 за місцем мешкання, надати запит по системі ІМІТС АРКАН , з метою встановлення факту перетину кордону та провести допити родичів та сусідів, з`ясувавши місце перебування останнього або перевірити через базу АБД АРМОР про наявність інших заяв та повідомлень на дану особу. 3. Встановити місце знаходження та забезпечити явку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 на проведення опитування з застосуванням поліграфу з приводу з`ясування питання чи були у нього конфліктні ситуації із ОСОБА_6 від 18.12.2013, а бо інших осіб якщо так то з якого саме приводу того, чи застосовувалася один до одного фізична сила, якщо так то в чому саме воно виражалося, хто саме був свідкам даної події. У разі відсутності ОСОБА_9 за місцем мешкання, надати запит по системі ІМІТС АРКАН , з метою встановлення факту перетину кордону та провести допити родичів та сусідів, з`ясувавши, місцеперебування останнього або перевірити через базу АБД АРМОР про наявність інших заяв та повідомлень на дану особу. 4. Встановити повні данні особи жінку на прізвище ОСОБА_10 (можливо прізвище ОСОБА_11 ) ОСОБА_12 , 1991року народження, для цього надати відповідний запит до АБД АРМОР з метою з`ясування про наявність заяв та повідомлень за даною особою, а також звернутися до паспортного столу з метою з`ясування прописки особи на території м. Суми із вказаними анкетними даними. У разі встановлення повних даних допитати в якості свідка, з`ясувавши, що їй відомо про обставини смерті ОСОБА_6 , та чи була вона присутня в барі Печера 18.12.2013 року по вул. Соборна в м. Суми разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та забезпечити її явку для проведення опитування з застосуванням поліграфу за її участю. 5. У разі наявності розбіжностей в показах ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , провести одночасні допити між ними. 6. Встановити, шляхом допиту свідків, жінку яка перебувала разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_16 в барі Печера , допитати її в якості свідка з приводу обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Станом на 18.11.2022 року слідчим, в порушення вимог ст. 220 КПК України, не було надано ані відповіді у задоволенні клопотання, ані постанови про відмову або часткову відмову у задоволенні клопотання сторони захисту. У зв`язку з цим представник потерпілої звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми та 23.11.2023 року у справі № 592/8863/22, провадження № 1-кс/592/3856/22 було постановлено ухвалу про зобов`язання розглянути клопотання представника потерпілого в порядку ст. 220 КПК України. Крім цього, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження було з`ясовано, що слідчі дії вже більше ніж 2 роки не проводяться взагалі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів. У свою чергу, досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0008378 триває з 27.12.2013 року, тобто більше 9 років та на протязі 2-х років слідчі дії не проводяться, істину у кримінальному провадженні та винних не встановлено. Тому 06.02.2023 року він звернувся із письмовою скаргою до керівника окружної прокуратури міста Суми про встановлення розумних строків досудового розслідування (в порядку ст. 308 КПК України) . З даного приводу було надано вказівки, які дотепер так і не були виконані. Предметом оскарження є недотримання розумних строків. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та для прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (ст. 28 КПК України) . П. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться розумність строків. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції) , а судового провадження суд. Ст. 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Відповідно до ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист. Відповідно до ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий суд, а кожна особа на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 28, 58, 113, 114, 303 КПК України, він просив: 1. З адовольнити клопотання представника потерпілого щодо встановлення слідчому СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0008378 від 27.12.2013 року згідно ст. 28 КПК України. 2. Встановити строк в два місяці з моменту отримання органом досудового розслідування даного рішення для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування (в порядку ст. 114 КПК України) у кримінальному провадженні № 0008378 від 27.12.2013 року в частині, що стосується потерпілої ОСОБА_3 , як особи, права якої обмежуються на досудовому розслідуванні. 3. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0008378 від. 27.12.2013 року. 4. Про день та час проведення розгляду повідомити сторони, судовий розгляд провести за участю представника потерпілої (вхідний № 21229/23 від 22.06.2023 року) (а. п. 1, 2) .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 надали пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Вони скаргу підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі (вхідний № 23302 від 07.07.2023 року, вхідний № 23304 від 07.07.2023 року) (а. п. 24, 25) .

В судове засідання слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_17 не прибули. Про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Їхнє неприбуття не є перешкодою для розгляду даного клопотання, що у повній мірі узгоджується та не суперечить ч. 3 ст. 306 КПК України (а. п. 15) .

Ознайомившись із клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про встановлення процесуальних строків, вислухавши пояснення та думку потерпілої ОСОБА_3 , пояснення та думку її представника адвоката ОСОБА_4 , дослідивши документи та копії документів, додані до клопотання, які містяться в матеріалах судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, прихожу до наступного висновку.

Згідно ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції) , а судового провадження суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Дана стаття у вітчизняному кримінальному провадженні вперше знайшла своє закріплення як засада в КПК України 2012 року. Її поява зумовлена, насамперед, вимогою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ратифікувавши цю Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі, яка знаходиться під її юрисдикцією, закріплені в ній права і свободи. Ст. 6 Конвенції у своїй ч. 1 закріпила право кожної людини, проти якої висунуто кримінальне обвинувачення, на справедливий і відкритий його розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Засада розумних строків у кримінальному провадженні має на меті встановити межу невизначеності підозри й обвинувачення та гарантувати право обвинуваченого від необґрунтованого та надмірного затягування кримінального провадження. Для цього КПК України встановлені процесуальні строки проміжки часу, в межах яких учасники кримінального провадження мають право або зобов`язані вчинити процесуальні дії чи ухвалити процесуальні рішення (ст. 113 КПК України) . Розумними прийнято вважати строки, що є об`єктивно необхідними для вчинення процесуальних дій та ухвалення відповідних рішень. Такі дії та рішення мають бути виконані без невиправданої затримки та в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного для них КПК України. Забезпечення дотримання розумних строків на досудовому розслідуванні покладається на прокурора та слідчого суддю (щодо питань, віднесених до його компетенції) , а під час судового провадження у всіх його стадіях на суд. Розумні строки проміжки часу, про які йдеться в даній статті, поширюються на всі стадії кримінального провадження. Для досудового розслідування її граничні строки встановлені ст. 219 КПК України. Судове провадження в суді першої інстанції формально часовими рамками не обмежене, оскільки кожне провадження має свої особливості щодо обсягу доказової бази, яка підлягає дослідженню, кількості учасників провадження тощо. Проте категорія розумності властива і цій стадії. Якщо ж йдеться про розумний строк всього кримінального провадження, то очевидно, що він починає свій перебіг одночасно з повідомленням особі про підозру і завершується судовим розглядом, включаючи апеляційне та касаційне провадження. В контексті кримінального провадження Європейський суд з прав людини встановив, що період розумного строку розпочинається з моменту вручення індивіду компетентним органом офіційного повідомлення про обвинувачення його у вчиненні кримінального злочину (рішення у справі Дьюєр проти Бельгії , 1980 року, рішення у справі Єкле проти Німеччини , 1982 року) і завершується остаточним вирішенням справи, включаючи апеляцію та касацію (рішення у справі Девер проти Бельгії , 1980 року) . Ч. 3 даної статті перераховує критерії, які дають можливість визначити розумність строку провадження щодо кожної конкретної справи про вчинення кримінального правопорушення. Ці критерії, власне, вироблені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини та підтверджені рішеннями Конституційного Суду України та вітчизняною судовою практикою. У своєму рішенні від 30.01.2003 року (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) Конституційний Суд України відзначив, що поняття розумний строк досудового слідства є оцінним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину . Визначення розумного строку досудового розслідування залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового розслідування не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове розслідування повинно бути закінчене у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (абз. абз. 7, 8 п. 8 мотивувальної частини) . У рішенні Конституційного Суду від 18.01.2012 року (справа про ознайомлення обвинуваченого і захисника з матеріалами кримінальної справи) Суд також на конкретному випадку провадження підтвердив свій підхід до розумного строку , зауваживши на тому, що розумні строки при ознайомленні обвинуваченого та захисника з матеріалами завершеного досудового розслідування повинні визначатися в кожній справі залежно від обсягу матеріалів справи та їх складності, кількості обвинувачених, дій або бездіяльності (поведінки) обвинуваченого чи його захисника та незалежних від волі обвинуваченого чи його захисника чинників (наприклад, хвороби) . Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду або щоб кримінальне провадження щодо нього було закрите. Зважаючи на неповноліття обвинуваченого, а також ту обставину, що обвинувачений знаходиться під вартою, ч. 4 даної статті зобов`язує суд здійснити кримінальне провадження (судовий розгляд) стосовно них невідкладно та першочергово. З метою скорочення строків кримінального провадження в суді КПК України вперше у вітчизняній законотворчій практиці ввів та врегулював спрощене провадження щодо кримінальних проступків (§ 1 гл. 30 КПК України) та кримінальне провадження на підставі: 1) угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості (гл. 35 КПК України) . Якщо перший із зазначених інститутів може бути сприйнятий і особливих застережень не викликає, то угода прокурора з підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у вчиненні тяжкого злочину, навіть внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, не може не викликати серйозної стурбованості. Сприяючи швидкому судовому провадженню, ця угода змушує обвинуваченого наперед добровільно відмовитися від важливих процесуальних гарантій, зокрема: а) права на оскарження вироку; б) права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Ставити обвинуваченого перед вибором двох належних йому прав: або права на розумний строк судового провадження, або права на змагальний судовий розгляд, недопустимо. Щодо тяжких злочинів, незалежно від того, проти кого вони були вчинені й які наслідки при цьому настали, названа угода навряд чи може бути виправдана.

У відповідності до ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому ст. 615 КПК України, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому ст. 615 КПК України, до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: 1) протягом сімдесяти двох годин у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 298-2 КПК України; 2) протягом двадцяти діб у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; 3) протягом одного місяця у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 298-4 КПК України; 4) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 гл. 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених п. п. 1, 2 ч. 3 цієї статті; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину. Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею, крім випадків винесення такої постанови у порядку, встановленому ст. 615 КПК України. Загальний строк досудового розслідування при об`єднанні кримінальних проваджень у порядку, передбаченому ст. 217 КПК України, визначається: 1) у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, - шляхом поглинання меншого строку більшим; 2) у провадженнях, які розслідувалися в різні проміжки часу, - шляхом додавання строків досудового розслідування по кожному із таких проваджень, які не пересікаються, в межах строків досудового розслідування злочину, який передбачає найбільш тривалий строк досудового розслідування з урахуванням можливості його продовження, передбаченої ч. 2 цієї статті. Обрахований відповідно до ч. 4 цієї статті загальний строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні визначається прокурором, зазначеним у ч. 4 ст. 295 КПК України, про що ним виноситься відповідна постанова. У разі необхідності одночасно з обрахуванням загального строку в об`єднаному кримінальному провадженні може бути вирішено питання його продовження.

Дотримання, порядок обчислення й продовження строків досудового розслідування здійснюється відповідно до порядку й правил, встановлених гл. 7 КПК України щодо визначення та дотримання будь-яких інших процесуальних строків. Закінчення досудового розслідування у встановлений законом строк є необхідною умовою своєчасного розкриття кримінального правопорушення, виявлення, закріплення й використання доказів, створення необхідних передумов для розгляду кримінального провадження в суді, забезпечення підозрюваному, обвинуваченому, потерпілому та іншим учасникам кримінального судочинства права на участь у судовому розгляді. Строк досудового розслідування вираховується в місяцях. Строк досудового розслідування розпочинається з моменту повідомлення особі про підозру та набуття нею статусу підозрюваного в цьому кримінальному провадженні та закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця (ч. 4 ст. 115 КПК України) , а не в перший день наступного. Законодавець визначає загальні строки досудового розслідування: у формі дізнання для кримінального проступку протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні; у формі досудового слідства для кримінального правопорушення протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, незалежно від тяжкості вчинених діянь, кількості учасників та епізодів злочину. Якщо у встановлені строки досудове розслідування з поважних та об`єктивних причин не може бути закінченим, то законодавець встановлює можливість подовження таких строків, але до гранично визначених строків. Строк досудового розслідування продовжується за клопотанням особи, яка його здійснює, у порядку, передбаченому § 4 гл. 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: - для дізнання двох місяців із дня офіційного повідомлення конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; - для досудового слідства шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; - для досудового слідства у складних випадках дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину. Така процесуальна вимога означає те, що коли внаслідок складності потреби виконання значного обсягу роботи під час провадження неможливо закінчити досудове розслідування кримінального проступку в місячний строк, його може бути продовжено в межах додаткового строку ще на один місяць, тобто загальний строк досудового розслідування під час дізнання не може перевищувати двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку (ч. 1 ст. 294 КПК України) . Двомісячний строк досудового для розслідування кримінального правопорушення у формі досудового слідства не є остаточним, хоча слідчий, прокурор повинен зробити все, що від нього залежить, для дотримання цього строку. У разі складності розслідування злочину невеликої або середньої тяжкості він може бути продовженим на один місяць, а загалом до трьох місяців. При розслідуванні злочину в разі особливої складності провадження до шести місяців, а при винятковій складності провадження до дванадцяти місяців з дня повідомлення особі про підозру. Можливості провадження розслідування кримінальних правопорушень понад 12 місяців законодавець не встановлює та це означає, що до закінчення цього граничного строку досудове розслідування має бути закінченим або ж провадження підлягає закриттю. В разі зупинення розслідування в порядку, встановленому КПК України, слідчі (розшукові) ті інші процесуальні дії у межах кримінального провадження не здійснюються, а тому і строк розслідування зупиняється, а час від зупинення розслідування до його відновлення в загальний строк розслідування не включається.

Згідно ч. 8 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими.

Ініціювання перед слідством проведення слідчих та процесуальних дій є однією з форм збирання доказів стороною захисту. Це дозволяє забезпечувати реалізацію принципів рівності та змагальності, а також ефективно здійснювати підготовку до захисту. У першу чергу це обумовлено тим, що захист позбавлений можливості самостійно проводити слідчі дії, як то допити, експертизи, обшуки тощо.

Відповідно до КПК України стадія досудового розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Разом із тим КПК України, зокрема ст. 290, виділяє також поняття завершення досудового розслідування, що обумовлене відкриттям матеріалів для ознайомлення. Таким чином, етапами досудового розслідування є (1) початок внесення відомостей до ЄРДР, (2) завершення відкриття матеріалів для ознайомлення, (3) закінчення направлення обвинувального акта до суду або закриття кримінального провадження.

Кінцевим моментом досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України, та не має нічого спільного із завершенням досудового розслідування. До цього слід додати, що законодавчі обмеження на проведення слідчих (розшукових) дій прив`язані саме до закінчення, а не до завершення досудового розслідування. Таку позицію підтвердила Третя судова палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.02.2021 року у справі № 344/6630/17, провадження № 51-4852км20. Верховний Суд зазначив про те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з ухваленням процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних із направленням до суду обвинувального акта чи відповідного клопотання. Таким чином, Верховний Суд підтвердив, що законодавчі обмеження на проведення слідчих (розшукових) дій прив`язані саме до закінчення, а не до завершення досудового розслідування (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95067240) .

Закінчення стадії досудового розслідування пов`язують саме із закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта чи клопотання. Відповідно, слідчі дії можуть проводитись стороною обвинувачення (в тому числі, за ініціативою захисту) після прийняття рішення про відкриття матеріалів для ознайомлення.

Єдиним обмеженням щодо їх проведення є саме строк розслідування, передбачений ст. 219 КПК України. Це пов`язано з тим, що закон забороняє проводити слідчі дії після завершення такого строку (ч. 8 ст. 223 КПК України) .

Згідно правовій позиції, викладений в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.11.2022 року у справі № 761/13804/22, провадження № 51-3067км22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107706654) , відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України. Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні. Ч. 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. Перелік рішень, дій і бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено в ст. 303 КПК України. Забезпечуючи ефективний доступ до правосуддя, слідчий суддя, відповідно до положень ст. 307 КПК України, міг: - скасувати рішення прокурора; - зобов`язати прокурора вчинити певну дію; - зобов`язати припинити певну дію; - відмовити в задоволенні скарги. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді повноважень вторгатися в дискреційні повноваження прокурора в кримінальному провадженні, визначені положеннями ч. 2 ст. 283 КПК України. Із системного аналізу положень ст. 284 КПК України вбачається, що їх зміст передбачає два види закриття кримінального провадження, які є різними за своєю суттю та наслідками: закриття провадження, що передбачає неможливість подальшого досудового розслідування (повне закриття кримінального провадження) , і закриття провадження щодо підозрюваного, що передбачає неможливість проведення досудового розслідування стосовно цієї особи, проте не перешкоджає подальшому досудовому розслідуванню відповідного кримінального правопорушення. До повноважень прокурора у провадженні, де особі повідомлено про підозру, належить другий вид закриття провадження. Водночас за приписами ч. 2 ст. 283 КПК України, яка визначає форми закінчення досудового розслідування, саме прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Системне тлумачення кримінальних процесуальних норм, передбачених ст. ст. 283, 284 КПК України, свідчить про те, що право обрати ту чи іншу форму закінчення досудового розслідування належить до дискреційних повноважень прокурора в кримінальному провадженні. Наведене узгоджується з висновками Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладеними в постановах від 29.08.2022 року у справі № 757/61433/21-к, провадження № 51-372км22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105982197) , від 05.07.2022 року у справі № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781км21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105190837) , на що обґрунтовано звертає увагу прокурор у своїй касаційній скарзі. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі положень п. 17 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України. Вказана правова позиція впроваджена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 року у справі № 237/1459/17, провадження № 13-19кс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74475877) , від 23.05.2018 року у справі № 243/6674/17-к, провадження № 13-16сво18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74475959) .

Згідно правовій позиції, викладений в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 02.03.2023 року у справі № 757/12712/22-к, провадження № 51-2460км22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109433411) , водночас за приписами за приписами ч. 2 ст. 283 КПК України, яка визначає форми закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Разом з тим, з положень ч. 4 ст. 284 КПК України вбачається, що прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження, у тому числі щодо підозрюваного, з підстав, передбачених ч. 1 цієї статті, крім випадку, передбаченого абз. 4 або абз. 5 цієї частини. Системне ж тлумачення кримінальних процесуальних норм, передбачених ст. ст. 283, 284 КПК України, свідчить про те, що право обрати ту чи іншу форму закінчення досудового розслідування належить до виключних повноважень прокурора в кримінальному провадженні, а його реалізація відбувається у формі прийняття ним відповідного процесуального рішення. Таким чином, ухваливши рішення про зобов`язання прокурора вчинити процесуальну дію, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя вийшов за межі своїх процесуальних повноважень щодо розгляду скарги на бездіяльність прокурора, які визначені положеннями ст. 307 КПК України, та втрутився в дискреційні повноваження прокурора, визначені положеннями ст. 283 КПК України, а тому постановив рішення, яке не передбачене кримінальним процесуальним законом. Наведене узгоджується зі сталою практикою, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.08.2022 року у справі № 757/61433/21-к, провадження № 51-372км22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105982197) , від 05.07.2022 року у справі № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781км 21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105190837) , на що обґрунтовано звертає увагу прокурор у своїй касаційній скарзі. Право ж на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягало забезпеченню на підставі положень п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують з огляду на ч. 6 ст. 9 КПК України, якою встановлено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. Аналогічні правові позиції виклав Верховний Суд України в постанові від 12.10.2017 року у справі № 5-142кс(15)17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/69793657) , з яким погодилась і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23.05.2018 року у справі № 237/1459/17, провадження № 13-19кс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74475877) , від 23.05.2018 року у справі № 243/6674/17-к, провадження № 13-16сво18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74475959) .

Таким чином, оскільки ані потерпілою ОСОБА_3 , ані її представником адвокатом ОСОБА_4 не було надано слідчому судді відомостей про те, чи було повідомлено про підозру у вчиненні даного тяжкого (особливо тяжкого) злочину будь-кому із вказаних ними осіб, з урахуванням того, що строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому ст. 615 КПК України, до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України; оскільки по даному кримінальному провадження органом досудового розслідування не було встановлено жодного так званого фігуранта , винного у вчиненні даного тяжкого (особливо тяжкого) злочину; оскільки до теперішнього часу вказане кримінальне провадження по суті є так званим фактовим , тобто винних у вчиненні вказаного тяжкого (особливо тяжкого) злочину осіб органом досудового розслідування встановлено не було; оскільки кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді повноважень вторгатися в дискреційні повноваження прокурора в кримінальному провадженні, відтак прихожу до висновку про те, що у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про встановлення процесуальних строків, слід відмовити за передчасністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 28, 114, 219, 375, 376, 392, 532, 533 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про встановлення процесуальних строків, відмовити за передчасністю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про встановлення процесуальних строків оскарженню не підлягає.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1