Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3828/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області, погоджене прокурором спеціалізованої екогологічної прокуратури (на правах відділу) Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, вилучене 20.04.2023 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: записник в обкладинці зеленого кольору з написом ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» на сторінках якого зазначені рукописні записи кульковою ручкою та печатки - відтиски ТОВ Діко Україна; ноутбук марки «Acer» в корпусі чорного кольору на нижній частині якого наявна наклейка з написом SNID: 4.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку що майно, вилучене 20.04.2023 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 є речовим доказом по кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використанні як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно відмовити. Вважає, що слідчим суддею неповно з`ясовано обставини справи, ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального права. Слідчим не доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України. Зазначає, що слідчим суддею не було дотримано вимог ч.ч. 2,4 ст. 173 КПК України, а зміст ухвали не відповідає вимогам ч.5 ст. 173 КПК України. Стверджує, що вилучене майно, не стосується вказаного кримінального провадження.Зазначає, що ноутбук був придбаний ОСОБА_7 нещодавно, а саме 02 квітня 2023 року, що підтверджується видатковою накладною №39651 та будь-яка інформація, яка стосується його підприємницької діяльності на ньому відсутня. На думку апелянта, органом досудового розслідування не доведено, що вилучене майно підпадає під критерії, визначені у ст. 98 КПК України. Вважає, що накладення арешту на вищевказане майно, у даному випадку призвело до безпідставного позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Заслухавши доповідача, представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про арешт майна, в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Згідно ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 та ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000242 від 10.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

З витягу ЄРДР вбачається, що на адресу СУ ГУНП в Житомирській області надійшли матеріали перевірки УСБУ в Житомирській області, за фактом можливої протиправної діяльності посадових осіб ТОВ «Діко Україна», пов`язаних з реалізацією незаконно добутої деревини за кордон. З матеріалів перевірки вбачається, що представниками ТОВ «Діко Україна» за посередництва підконтрольних фізичних осіб - підприємців, протягом 2021-2022 років в Житомирському обласному управлінні лісового та мисливського господарства оформлено сертифікати про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, які використано для митного оформлення товару та здійснено експорт деревообробної продукції породи сосна загальним об`ємом 479,649 куб. м. вартістю 113 579,73 доларів США., що спричинило тяжкі наслідки.

Розслідуванням кримінального провадження встановлено, що до протиправної діяльності причетний ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які надають послуги ОСОБА_9 по веденню бухгалтерського обліку підконтрольних останньому ТОВ «Діко Україна» та ТОВ «Ековуд-К», директор та засновник ТОВ «Діко Україна» ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - партнери ОСОБА_9 , які зареєстровані фізичними особами-підприємцями і використовувалися для підготовки перехідних накладних щодо купівлі-продажу пиломатеріалів (їх легалізації походження), які експортувалися ТОВ «Діко-Україна» та ТОВ «Ековуд-К», ОСОБА_14 , який здійснює переробку лісо сировини на підконтрольних пилорамах та ОСОБА_15 , який за грошову винагороду здійснює пошук та постачання для ОСОБА_9 документів на лісоматеріали для надання легального походження пиломатеріалам.

Ухвалою слідчої судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.04.2023 у справі №296/3022/23 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

20.04.2023 працівниками СУ ГУНП в Житомирській області, у період часу з 09 год. 54 хв. по 12 год. 20 хв. проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено наступне майно: записник в обкладинці зеленого кольору з написом ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» на сторінках якого зазначені рукописні записи кульковою ручкою та печатки - відтиски ТОВ Діко Україна; ноутбук марки «Acer» в корпусі чорного кольору на нижній частині якого наявна наклейка з написом SNID: 4.

22.04.2023 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000242.

Старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 , за погодженням з прокурором спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про накладення арешту на вище вказане майно.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.04.2023 року задоволено дане клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_16 та накладено арешт на майно, яке було вилучене під час обшуку 20.04.2023 року, а саме: записник в обкладинці зеленого кольору з написом ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» на сторінках якого зазначені рукописні записи кульковою ручкою та печатки - відтиски ТОВ «Діко Україна; ноутбук марки «Acer» в корпусі чорного кольору на нижній частині якого наявна наклейка з написом SNID: 4.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді про накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Висновки слідчого судді є достатньо мотивовані, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу прецедентну практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Зокрема, втручання держави в право володіння майном є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції, а також є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами певних фізичних осіб, які так чи інакше страждають від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованих осіб, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду постановлена на неповно з`ясованих обставинах справи та з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вилучене у ході проведення обшуку майно має значення речового доказу та відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи адвоката, що слідчим не доведено необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, що слідчим суддею не було дотримано вимог ч. ч.2,4 ст. 173 КПК України, а зміст ухвали не відповідає вимогам ч.5 ст. 173 КПК України є голослівними та спростовуються матеріалами судового провадження.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки майно, на яке накладено арешт, визнане речовим доказом та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям речових доказів, встановлених ст.98КПК України. Крім того зазначене майно є предметом кримінального правопорушення.

Доводи адвоката про те, що майно: записник в обкладинці зеленого кольору з написом ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» та ноутбук марки «Асег» в корпусі чорного кольору, не стосується вказаного кримінального провадження, а також те, що ноутбук був придбаний ОСОБА_7 нещодавно, а саме 02 квітня 2023 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Проаналізувавши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів видно, що існують розумні підозри вважати, що на даному етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим, підстави для скасування ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.04.2023 року, про що просить апелянт відсутні.

Керуючись ст.ст., 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирської області капітана поліції ОСОБА_16 про арешт майна без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: