Номер провадження: 11-сс/813/1465/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах користувачів майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000581, внесеного до ЄРДР 22.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2,3 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 309 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та накладено арешт, шляхом заборони розпорядження та користування, на автомобіль LexusES250, державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль, серія та номер НОМЕР_3 ; ключ запалення від зазначеного автомобіля.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що зазначений автомобіль відповідає критеріям ст.98 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження речових доказів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах користувачів майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотанні слідчого про арешт майна, виходячи з наступного:

- в ухвалі слідчого судді не приведено об`єктивних підстав та будь-якого обґрунтування, якому чи яким із критеріїв, визначеним статтею 98 КПК України, відповідає майно, яке зазначене у клопотанні. Натомість, згідно ухвали слідчого судді, якою надано дозвіл на обшук автомобіля марки LexusES250, державний номер НОМЕР_1 , зазначено, що вказаний автомобіль використовувався 04.08.2022 року під час, зустрічі, яка, на думку слідства, була злочинним зібранням. Між тим, автомобіль LEXUS ES 250, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 придбала тільки 12.01.2023 року, тобто вказаний автомобіль немає ніякого відношення до предмету розслідування, і належить сторонній особі ОСОБА_11 та використовувався особисто її донькою ОСОБА_9 ;

- протокол обшуку, містить ознаки службового підроблення, оскільки у протоколі вказано неправдиві відомості про те, що обшук автомобіля проведено нібито за адресою: АДРЕСА_1 , однак, як вже достеменно встановлено і судом і прокурором, у дійсності, обшук автомобілю проводився на подвір`ї домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , тобто саме за місцем мешкання ОСОБА_9 ;

- згідно ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, надано дозвіл на розшук та вилучення чорнових записів, речей та предметів заборонених до обігу, засобів зв`язку, мобільних телефонів, комунікаторів та інших гаджетів, СІМ-карт, грошових коштів, які б належали громадянину ОСОБА_8 , однак фактично було вилучено автомобіль, майно сторонньої особи ОСОБА_11 . У свою чергу, у судовому засідання 18.08.2023 року слідчий підтвердив той факт, що безпосередньо ОСОБА_8 використовував інший автомобіль, БМВ Х5, на якій за клопотанням того ж слідчого судом накладено арешт.

Позиції учасників судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до клопотання у провадженні СУ ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000581 від 22.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2,3 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 309 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 30.07.2023 року складено письмове повідомлення про підозру, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України, а саме умисне поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 КК України та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України, а саме проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність збереження автомобіля LexusES250, державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , яким фактично користувався підозрюваний ОСОБА_8 , та мав можливість використовувати для вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, тому є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження.

З огляду на зазначене, посилання апелянта на те, що користувачів майна не повідомлено про підозру в рамках вказаного кримінального провадження, не має ніякого правового значення при вирішенні питання щодо арешту майна з метою збереження речового доказу, оскільки уданому випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник або користувач майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах користувачів майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000581, внесеного до ЄРДР 22.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2,3 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 309 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4