ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14719/19

Провадження № 11-кп/4820/424/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006690, № 0000398 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 16 червня 2023 рою включно.

Визначено розмір застави у 536800 гривень.

Постановлено, що у разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_6 прибувати до суду за кожною вимогою та покласти на нього терміном по 16.06.2023 включно наступні обов`язки:

-повідомляти суд про зміну місця проживання,

-утримуватись від спілкування з особами, які є свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що існують ризики: переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та обвинувачених, вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_6 , особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого, винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є необхідність в обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2023 року, обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою та зменшити визначений судом розмір застави.

Вказує, що прокурор не довів наявності підстав вважати, що існують ризики зазначені прокурором у клопотанні про обрання запобіжного заходу

Обвинувачений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, строк покарання майже відбув, а докази на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.190 КК України відсутні, а отже відсутні ризики, передбачені ст..177 КПК України, на які вказує прокурор.

Також обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про необґрунтованість підозри.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою

Суд не взяв до уваги наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, те, що він хворіє, і такі обставини є визначальними. Тому суд мав підстави обрати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано обрав обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, з яких кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна; обвинувачений неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності, і знову вчинив злочини проти власності, до того ж в період відбуття покарання; відносно ОСОБА_6 наявні інші кримінальні провадження; кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду; потерпілі, свідки не допитані, самі обвинувачені показань не давали.

Тому враховуючи характер кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які є підставою для обрання запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а саме ризики: переховування від суду; незаконного впливу на свідків, потерпілих та обвинувачених, вчинення інших кримінальних правопорушень,

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам, зазначеним в ухвалі суду.

Суд першої інстанції відповідно до вимог КПК України під час розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого дослідив обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, і прийняте рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції обвинуваченого ОСОБА_6 від суспільства.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, та що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність ризиків, зазначених в ухвалі суду, недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та необґрунтованість обвинувачення.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази обґрунтовують підозру (обвинувачення) ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.190 КК України і свідчать про причетність обвинуваченого до вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Отже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Зважаючи на можливе покарання, у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винними у вчиненні інкримінованого йому особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ризик переховування від суду є доведеним.

Про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить, те, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності, знову вчинив злочини проти власності в період відбуття покарання, відносно обвинуваченого наявні інші кримінальні провадження, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, та перебуваючи на волі знову може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, потерпілі, свідки не допитані, обвинувачені показань не давали наявний ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих та обвинувачених.

На думку колегії суддів у разі обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є висока ймовірність вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Твердження апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність стороною обвинувачення його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень на законність ухвали суду не впливають, оскільки оцінка доказів відповідно до положень ст. 94 КПК України здійснюється судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання та його хвороба, про що він вказує в апеляційній скарзі, не є визначальними обставинами та такими, що б давали суду підстави для обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Розмір застави у сумі 536800 грн (200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) судом першої інстанції визначений в межах передбачених п.3 ч.5 ст182 КПК України з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. І такий розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру застави, колегія суддів не вбачає.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2023 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк по 16 червня 2023 року включно із визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: