Справа №390/1223/21
Провадження №1-кп/390/116/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2023 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000253 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимостей,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2021 близько 07.50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля ставка за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Олексіївка, вул. Горького, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_4 два удари кулаком правої руки в потиличну ділянку голови. Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді гематом потиличної ділянки голови, які згідно висновку експерта № 573 від 10.08.2021, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину частково та пояснив суду, що в червні 2021 року він приїхав до ОСОБА_4 на ставок з претензією з приводу дій останнього на дитячому пляжі. Проте, у відповідь ОСОБА_4 почав висловлюватися в його адресу нецезурними словами. Потім ОСОБА_4 підійшов до свого автомобіля, взяв біту та почав нею розмахувати перед ним. В цей час він наніс ОСОБА_4 один удар долонею лівої руки по задній частині голови, однак ОСОБА_4 продовжував розмахувати битою, та він наніс ще один удар долонею по голові ОСОБА_4 . Потім сів в машину та поїхав. Заявлений потерпілим цивільний позов не визнав.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що 27.06.2021 він перебував біля орендованого ним ставка, який знаходиться за межами с. Олексіївка, Кропивницького району, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Близько 07.00 год на ставок приїхав ОСОБА_6 , вийшов з автомобіля та почав виражатися нецезурною лайкою в його адресу. Він почав йти до своєї машини, а ОСОБА_6 підбіг ззаду та два рази вдарив його кулаком по затилку та потерпілому стало погано. Потім ОСОБА_6 сів до свого автомобіля та поїхав. Він цього ж дня звернувся в лікарню та викликав поліцію. Лікувався вдома. Поданий цивільний позов підтримав в повному обсязі. Матеріальну шкоду обґрунтував витратами на лікування та пальне, а моральну, тим, що у нього погіршився стан здоров`я та змінився нормальний спосіб життя. Просив призначити ОСОБА_6 максимальну міру покарання.

Представник потерпілого просив призначити ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт у максимальному розмірі та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що влітку 2021 року у ранковий час він був в с. Олексіївка біля ставка, який орендує ОСОБА_4 , та останній приїхав з хлопцями до цього ставка, обрізати дерева. Через деякий час до ставка також приїхав ОСОБА_6 та почав виражатися нецезурною лайкою в адресу ОСОБА_4 . Потерпілий пішов до своєї машини, а ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_4 та вдарив останнього два рази кулаком по голові ззаду. Ніяких дерев`яних бит свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що близько 1,5 - 2 роки тому, в ранковий час він допомагав ОСОБА_4 обпилювати дерева на орендованому останнім ставку. Також на цьому ставку був ОСОБА_6 . Свідок був на дереві та обпилював його. В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які на були на відстані 3-4 м від свідка та стояли обличчям один до одного, відбулася суперечка та ОСОБА_9 наніс ОСОБА_4 два удари долонею по задній частині голови. Також він бачив, що ОСОБА_4 розмахував битою перед ОСОБА_6 , але не вдарив його. Він не пам`ятає, чи спочатку ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_4 , а потім останній розмахував битою чи навпаки.

Крім того, вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінуємого йому діяння підтверджується зібраними по справі доказами, які перевірені в ході судового слідства, а саме:

- висновком експерта № 573 від 02.08.2021, яким встановлено, що у ОСОБА_4 , згідно наданої медичної документації, малися тілесні ушкодження в виді гематом (2) потиличної ділянки голови. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) предмету (-ів). індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відобразились. Могли утворитися в строк, вказаний у постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Враховуючи характер та кількість тілесних ушкоджень, виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи на площину. Тілесні ушкодження утворилися від двох локальних травматичних впливів.

(т.2 а.с.17);

- протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до ньоговід 20.08.2021, який проведений за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого останній показав, як ОСОБА_10 наносив ОСОБА_4 тілесні ушкодження

(т.2 а.с.26-28);

- протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до ньоговід 20.08.2021, який проведений за участю потерпілого ОСОБА_4 , під час якого останній показав, як ОСОБА_10 наносив йому тілесні ушкодження

(т.2 а.с.29-30);

- висновком експерта № 603/573 від 23.08.2021, згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму, на який вказав потерпілий в ході проведення слідчого експерименту від 20.08.2021, за його участю

(т.2 а.с.32-33).

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я» питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що дійсно наніс ОСОБА_4 два удари в потиличну частину голови, однак не кулаком, а долонею, тобто обвинуваченим не заперечується нанесення потерпілому тілесних ушкоджень по потилиці.

Показання ОСОБА_6 про те, що він наніс ОСОБА_4 два удари долонею руки спростовуються показаннями свідка ОСОБА_8 , який підтвердив, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 два удари кулаком по потилиці, показами самого потерпілого, який зазначив, що ОСОБА_6 наніс йому два удари кулаком по потилиці, протоколами слідчих експериментів та фототаблицями до нихвід 20.08.2021, які проведені за участю потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 , під час яких останні показали, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 два удари кулаком правої руки по потилиці, а також висновками експерта № 573 від 02.08.2021 та № 603/573 від 23.08.2021.

Показання свідка ОСОБА_8 та потерпілого, узгоджуються між собою та зазначеними вище письмовими доказами, протиріч між ними не виявлено.

Отже, судом встановлено достатність та взаємозв`язок беззаперечних доказів, які вказують на наявність причинно-наслідкового зв`язку між умисними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_6 , який в ході конфлікту з потерпілим, наніс два удари кулаком по потилиці ОСОБА_4 та наслідками у вигляді легких тілесних ушкоджень у останнього.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Щодо клопотання потерпілого про перекваліфікацію протиправних дій ОСОБА_6 відносно нього суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Вказана норма закону є імперативною.

Санкція ч.1 ст.125 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_6 , передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Санкція ч.1 ст.296 КК України, на яку потерпілий просить перекваліфікувати дії ОСОБА_6 , передбачає наступне покарання: штраф від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Тобто, у суду відсутні правові підстави щодо перекваліфікації дій ОСОБА_6 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із вимог ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не має судимостей, має на утриманні одну малолітню дитину.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, тяжкість кримінального правопорушення та його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, який притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення двох кримінальних проступків, одне з яких закрито у зв`язку з відмою потерпілого від обвинувачення, тобто з нереабілітуючих підстав, що свідчить про схильність останнього до вчинення такого виду кримінальних правопорушень, а також те, що під час тривалого розгляду справи у суді ОСОБА_6 не вибачився перед потерпілим та навіть частково не відшкодував завдану шкоду, крім того, суд враховує, що в останньому слові обвинувачений зазначив, що йому немає, що сказати та він не бажає виправдовуватися, що свідчить про відсутність розкаяння обвинуваченого, а також зважаючи на відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обставини, що обтяжує його покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, враховуючи думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому максимальну міру покарання, суд вважає, за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на максимальний строк, який передбачений санкцією ч.1 ст.125 КК України, що на думку суду є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21600,00 грн та 100000,00 грн моральної шкоди. Матеріальну шкоду обґрунтував тим, що після вчинення відносно нього кримінального правопорушення його стан здоров`я погіршився, а саме: погіршився зір, з`явилась нудота, запаморочення, внаслідок струсу мозку, з`явилось безсоння, внаслідок чого він був змушений здійснювати витрати на лікування, придбання медикаментів, медпрепаратів, медичного інвентарю, медичного обстеження, змушений лікуватися, відновлюючи своє здоров`я, витрачати час і нести матеріальні витрати, пов`язані з з`явленням до органів дізнання та до суду, а також на підготовку юридичних документів.

Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд установив, що ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 два удари кулаком правої руки в потиличну ділянку голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді гематом потиличної ділянки голови.

Проте, суд не погоджується з доведеністю позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Потерпілим суду надано консультативний висновок спеціаліста - невропатолога, з якого вбачається, що 18.08.2021 ОСОБА_4 звернувся до лікаря, який встановив діагноз «Стан після перенесеного ЧМТ 27 06 2021 струс головного мозку, лікворо динамічні порушення з настирними цефалгіями. Постртравматичний остеохондроз шийного відділу хребта. Цервікокраніалгія. ДЕП 11 ст змішаного ґенезу», та рекомендував наступні медичні препарати: цераксон, когнум, ревмоксик, діакраб, аспаркам, ванатекс.

Оригінали чеків на покупку медичних препаратів, надані потерпілим, не підтверджують придбання ОСОБА_4 медичних препаратів, рекомендованих йому лікарем згідно консультативного висновку спеціаліста від 18.08.2021. Придбані потерпілим медичні препарати, які зазначені в наданих ним квитанціях, лікарем не призначались, покупка потерпілим скрапленого газу (транспортування) не доводить беззаперечності здійснення таких витрат позивачем внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень,

Твердження потерпілого, що через отриману травму в нього погіршився стан здоров`я, зокрема, погіршився зір, з`явилася нудота та безсоння не підтверджені висновками лікарів та/або експертів з приводу можливості провокування у потерпілого інших захворювань від травмування 27.06.2021 або загострення наявних хвороб.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи потерпілого щодо витрат на придбання медичних засобів та ліків, оскільки їх придбання здійснено не за призначенням лікаря.

Згідно із ст.75 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.94 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Потерпілим та його представником суду не надано належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_4 витрат на лікування і транспортування, що суперечить вищевказаним вимогам щодо порядку надання доказів, тому у суду виникає сумнів щодо їх достовірності і допустимості, тому суд відхиляє доводи сторони позивача щодо розміру матеріальної шкоди.

Вирішуючи цивільний позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Імперативними приписами ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом встановлена провина ОСОБА_6 у вчиненні протиправного діяння відносно ОСОБА_4 та наслідки, що настали у виді спричинення моральної шкоди останньому.

Потерпілий моральну шкоду обґрунтовує порушенням нормальних життєвих зв`язків. Це пов`язано з тим, що на теперішній час він боїться виходити на вулицю. Після вчинення відносно нього кримінального правопорушення змушений вести закритий спосіб життя, рідко виходить з дому, погіршився стан здоров`я та репутація.

Травмування потерпілого завдало шкоду належному йому благу здоров`ю, і розмір такої шкоди не може мати вартісного грошового еквіваленту. Вказане суд відносить до душевних страждань і переживань позивача, спричинених винними діями відповідача.

Проте, оцінюючи розмір відшкодування, потерпілий не дотримався принципів розумності і справедливості та переоцінив глибину своїх моральних страждань, не довів суду в повній мірі розмір моральної шкоди, завданої діями ОСОБА_6 .

З урахуванням обставин справи, вимог виваженості та дотримання справедливого балансу між інтересами потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди та реальної можливості її компенсації відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і достатнім розміром компенсації моральної шкоди буде присудження позивачу 10000 грн.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 337, 368, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на період апеляційного оскарження не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь ОСОБА_4 10000 (п`ять тисяч) грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому, а потерпілому та його представнику роз`яснити, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі якщо вирок оскаржений учасниками процесу, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1