У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000246 прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2023 №0000246, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні №0000246 прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2023 №0000246, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 23.08.2023 внесені до ЄРДР за №0000246.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 організували незаконне переправлення осіб чоловічої статті призовного віку через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

Так, 30.08.2023, в рамках розслідування даного кримінального провадження, було проведено огляд недобудованого цегляного будинку розташованого за координатами 47,9843343 23,8234472 на відстані близько 250 метрів від українсько-румунського кордону, що по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Iphone 7 рожевого кольору IMEI НОМЕР_1 із SIM-карткою оператора Водафон НОМЕР_2 та мобільний телефон марки Samsung S8 IMEI1 - НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_5 , належні громадянину ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки Iphone 6S сірого кольору IMEI НОМЕР_6 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_7 , належний громадянину ОСОБА_7 .

Прокурор зазначає, що вищеперераховані речі, що вилучені 30.08.2023 в ході вказаного огляду підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

У клопотанні вказано на те, що в даних речах може міститися інформація про вчинення даного кримінального правопорушення, а тому дані речі необхідно оглянути та вирішити питання про призначення по них, зокрема по мобільному телефону судових комп`ютерно-технічних експертиз.

Прокурор зазначає, що вказані вище матеріальні об`єкти, відповідно до ст. 167 та ч.1 ст. 168 КПК України, є тимчасово вилученим майном у встановленому законом порядку, та що накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, а також може призвести до їх втрати, пошкодження чи їх приховування від органу досудового розслідування, що сприятиме та уникнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення.

При обґрунтуванні клопотання прокурор посилається на положення ч. 2 ст. 64-2, ч.2 ст. 168, п.1 ч.2 ст.170, ч.3 ст.170, ч. 5 ст. 171 КПК України.

Прокурор зазначає, що на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вказані речі та документи мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування.

Враховуючи викладене, а також з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170, 171 КПК України прокурор просить слідчого суддю: накласти арешт, шляхом накладення заборони володіння, користування та розпорядження, на виявлені і вилучені 30.08.2023 в ході огляду недобудованого цегляного будинку розташованого за координатами 47,9843343 23,8234472 на відстані близько 250 метрів від українсько-румунського кордону, що по вул. Закарпатська в с. Нижня Апша, Тячівського р-ну наступні речі, а саме: мобільний телефон марки Iphone 7 рожевого кольору IMEI НОМЕР_1 із SIM-карткою оператора Водафон НОМЕР_2 та мобільний телефон марки Samsung S8 IMEI1 - НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_5 , належні громадянину ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки Iphone 6S сірого кольору IMEI НОМЕР_6 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_7 , належний громадянину ОСОБА_10 . Пріоритет визначення місця подальшого зберігання вищеперерахованого майна, залишити за слідчими органу досудового розслідування.

Прокурор у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату та час розгляду клопотання належним чином. Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

Власник, володілець майна в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Заяв та клопотань до слідчого судді від власника майна не надходило.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя, на підставі ч.2 ст. 172 КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності належним чим повідомлених сторін кримінального провадження, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя встановив, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 23.08.2023 внесені до ЄРДР за №0000246.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 організували незаконне переправлення осіб чоловічої статті призовного віку через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з корисливих мотивів.

Згідно наявного у матеріалах справи протоколу огляду від 30.08.2023, в рамках розслідування даного кримінального провадження, 30.08.2023 було проведено огляд недобудованого цегляного будинку розташованого за координатами 47,9843343 23,8234472 на відстані близько 250 метрів від українсько-румунського кордону, що по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Iphone 7 рожевого кольору IMEI НОМЕР_1 із SIM-карткою оператора Водафон НОМЕР_2 та мобільний телефон марки Samsung S8 IMEI1 - НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_5 , належні громадянину ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки Iphone 6S сірого кольору IMEI НОМЕР_6 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_7 , належний громадянину ОСОБА_7 .

Матеріали справи містять заяви власників виявленого та вилученого майна, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , про те, що вони надають згоду на огляд та подальше вилучення належних їм телефонів.

Згідно постанови слідчого від 31.08.2023 року, речі які було виявлено та вилучено в ході проведення огляду, а саме: мобільний телефон марки Iphone 7 рожевого кольору IMEI НОМЕР_1 із SIM-карткою оператора Водафон НОМЕР_2 та мобільний телефон марки Samsung S8 IMEI1 - НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_5 , належні громадянину ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки Iphone 6S сірого кольору IMEI НОМЕР_6 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_7 , належний громадянину ОСОБА_7 , визнані речовим доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно ст. п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучені, згідно протоколу обшуку речі могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

При цьому, вказане в клопотанні майно на переконання слідчого судді, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу обшуку, в ході якого було вилучено майно (на яке слідчий просить накласти арешт) було проведено 30.08.2023. Клопотання надійшло до суду 04.09.2023, поштовим зв`язком та згідно відмітки на поштовому конверті, прийнято на поштовому відділенні для відправлення 31.08.2023.

Таким чином в даному випадку органом досудового розслідування дотримано процесуальних строків передбачених КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчим, слідчому судді доведено необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучене вищевказане майно а саме звіт може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000246 прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2023 №0000246, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на виявлені і вилучені 30.08.2023 в ході огляду недобудованого цегляного будинку розташованого за координатами 47,9843343 23,8234472 на відстані близько 250 метрів від українсько-румунського кордону, що по вул. Закарпатська в с. Нижня Апша, Тячівського р-ну наступні речі, а саме: мобільний телефон марки Iphone 7 рожевого кольору IMEI НОМЕР_1 із SIM-карткою оператора Водафон НОМЕР_2 та мобільний телефон марки Samsung S8 IMEI1 - НОМЕР_3 ; IMEI2 НОМЕР_4 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_5 , належні громадянину ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки Iphone 6S сірого кольору IMEI НОМЕР_6 із SIM-карткою оператора Київстар НОМЕР_7 , належний громадянину ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1