справа № 732/934/23
провадження № 1-кп/732/89/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

у присутності секретаря - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, українця, громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 46 від 25.02.2022 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 76 від 01.04.2022 ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги мінометного взводу мінометної батареї механізованого взводу вказаної військової частини.

Під час проходження військової служби матрос ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

У свою чергу, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації матрос ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 26.04.2022 близько 08 год. 00 хв. в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що було визначено в АДРЕСА_2 .

23.06.2023 матрос ОСОБА_4 прибув до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого місті Києві, заявив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації матрос ОСОБА_4 внаслідок самовільного залишення місця служби, визначеного в м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, обов`язки військової служби з 08 год. 00 хв. 26.04.2022 по 22.06.2023 включно не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував у м. Чернігів, де займався справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

23 червня 2023 року між прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України в м. Чернігові укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди від 23 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 беззастережно визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, а саме покарання, не зазначеного у санкції ч.5 ст.407 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 рік. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч.1 ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні клопотали про затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що укладена між прокурором та ОСОБА_4 угода про визнання винуватості від 23.06.2023 відповідає вимогам КПК України, вимогам КК України та є всі підстави для її затвердження судом.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (абз.5 ч.4 ст.469 КПК України). Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України - самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину. Санкція ч.5 ст.407 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Тобто, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого, яка є вірною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.394, ч.3 ст.424, ч.2 ст.473, ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст.473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання винуватості. Обставини, що обтяжують його покарання, не встановлені.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, те, що він щиро покаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від вчинення злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність матеріальної шкоди, та з огляду на всі обставини в цілому, приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, слід призначити узгоджену сторонами в угоді міру покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.5 ст. 407 КК України, призначивши покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 рік.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України 26.04.2022.

Згідно ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015 року) самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Положення ч.1 ст.69 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №4025-VІ від 15.11.2011, №1698-VІІ від 14.10.2014, №2617-VІІІ від 22.11.2018), які діяли на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачали, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому, у зв`язку із набранням 27.01.2023 чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2839-IX від 13.12.2022 року посилено кримінальну відповідальних за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст.69 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Виходячи із того, що ОСОБА_4 вчинив злочин 26.04.2022, суд вважає, що при призначенні покарання останньому слід керуватися вимогами кримінального закону в редакції Закону, що діяв на момент його вчинення, оскільки новий Закон №2839-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 27.01.2023, значно посилює відповідальність.

Узгоджене сторонами покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , та призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не застосовувався та підстав для його застосування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 368, 370-372, 373-374, 376, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 23 червня 2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим за ч.5 ст.407 КК України ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді триманням в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 рік.

Строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_4 , - рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На вирок можуть бути подані апеляційні скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1