Номер провадження: 11-кп/813/1059/23
Справа № 521/3356/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеська виправна колонія №14» матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.02.2023 року, стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимого,

про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання,

встановив:

Оскарженою ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції послався на постанову спостережної комісії при Одеській районній державній адміністрації Одеської області №1 від 01.02.2023 року, відповідно до якої засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України.

Крім того, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_8 , який раніше був неодноразово засуджений, в місцях позбавлення волі неодноразово застосовувалися дисциплінарні стягнення та лише незадовго до настання терміну застосування умовно-дострокового звільнення прослідковувались позитивні зміни в поведінці останнього, що не доводить факт виправлення особи та не слугує підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений зазначає, що він відбув 2/3 строку покарання та за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою довів, що став на шлях виправлення. Засуджений вважає помилковими твердження прокурора стосовно того, шо засуджений не довів своє виправлення, оскільки він мав 11 стягнень і лише 3 заохочення.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 подав доповнення до апеляційної скарги засудженого та оновлену характеристику на засудженого, в яких зазначено, що засуджений ОСОБА_8 дійсно став на шлях виправлення, має слухняну поведінку та неодноразово відзначався подякою начальник ДУ «ОВК №14», а тому існують підстави для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 року за ч.2 ст.186, ст.198 КК України, із застосуванням ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі, строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 в суді першої інстанції останній відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, із зазначеного слідує, що закон виділив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці, як самостійні критерії виправлення засудженого, тому що вони є самими головними сферами, де проявляється особистість.

До елементів сумлінної поведінки слід віднести: зразкове виконання засудженим вимог режиму; активна його участь у суспільному житті кримінально-виконавчої установи, наприклад, участь у самодіяльних організаціях ув`язнених, сумлінне виконання суспільних доручень, надання допомоги адміністрації КВУ, утримання інших засуджених від скоєння правопорушень; наявність заохочень; гарне поводження в побуті; негативна оцінка скоєного їм злочину; повідомлення про скоєнні ним, але не розкриті злочини і т.п.

Також елементами сумлінного ставлення до праці є: гарне виконання дорученої роботи з кількісних й якісних показників; придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації; дбайливе відношення до обладнання, матеріалам та інструментів; надання допомоги іншим засудженим у виробничій роботі; суворе дотримання правил по техніці безпеки й охорони праці, тощо.

Таким чином, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків.

Частиною 1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, долучену захисником ОСОБА_9 оновлену характеристику на засудженого та матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, з огляду на таке.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що навіть з урахуванням наявності заохочень та стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання за вчинення умисних тяжких злочинів перестає бути доцільним, з урахуванням того, що останній раніше неодноразово судимий.

Доводи засудженого викладені в апеляційній скарзі в повній мірі досліджені судом першої інстанції.

При вирішенні питання про застосування щодо засудженого умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 , яка була надана суду першої інстанції вбачається, що засуджений з 29.07.2019 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Під час утримання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», з 29.07.2019 року по 06.01.2022 року, характеризувався з негативної сторони, до дисциплінарної відповідальності притягався не притягався, однак має 3 заохочення та 11 стягнень.

Крім того, відповідно до протоколу засідання комісії ДУ №Одеська виправна колонія №14», щодо розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 - вирішила не направляти матеріали до районного суду, оскільки останній не довів своє виправлення (а.п.14-15).

Відповідно до оновленої характеристики засудженого ОСОБА_8 начальника ДУ «ОВК №14» від 03.05.2023 року, з моменту прибуття до установи виконання покарань - 06.01.2022 року, засуджений характеризується позитивно, працевлаштований на посаді підсобного робітника дільниці №12, до працевлаштування залучався до праці згідно ч.5 ст.118 КВК України, приймає активну участь у роботах по благоустрою території установи та відділення за що був заохочений 4 рази, до дисциплінарної відповідальності не притягався, підтримує позитивні стосунки з рідними та співмешканкою, останнє стягнення мав у 2021 році.

Апеляційний суд при прийняті рішення враховує, що засуджений ОСОБА_8 з моменту прибуття до місць позбавлення волі характеризувався негативно, мав більше стягнень ніж заохочень, лише через деякий час почав змінювати свою поведінку.

Тобто, з викладеного вбачається, що засуджений ОСОБА_8 , відбувши фактично більшу частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 року, розуміючи, що може звернутись з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, лише починаючи з травня 2022 року намагався зарекомендувати себе з позитивної сторони, що на думку колегії суддів ставить під сумнів його реальне бажання стати на шлях виправлення.

Крім того, до засудженого ОСОБА_8 раніше вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, однак останній, звільнившись з місць позбавлення волі, через нетривалий проміжок часу знов вчинив корисливий злочин.

Колегія суддів вважає, що виправлення засудженій особі слід робити не лише за період, який безпосередньо передує моменту, коли строк покарання добігає кінця, після чого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні впродовж значної частини цього строку.

З урахування обставин справи та даних про особу засудженого, докази які містяться в матеріалах судової справи, не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Під час апеляційного перегляду ухвали місцевого суду істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги засудженого є необґрунтованими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.02.2023 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 року - залишити без змін.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеська виправна колонія №14».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4