Справа № 638/9825/23
Провадження № 1-в/638/439/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю засудженого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування амністії, -

ВСТАНОВИВ:

Засудженим ОСОБА_4 подано до Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання, в якому просить суд застосувати до нього амністію відповідно до ст. 85, 86 КК України та Закону України «Про амністію у 2016 році».

В обгрунтування клопотання посилається на те, що в нього була травма голови середньої тяжкості та іноді бувають приступи гіпертонії, в його батька рак крові та він пенсіонер, його мати також на пенсії, вона є потерпілою по кримінальному провадженню, за скоєння якого він є засудженим, в них вже склалися добрі відносини, вона чекає його повернення додому. Його дружина також чекає його повернення додому. За час знаходження в колонії він режим тримання не порушував, в зв`язку з чим просить суд застосувати до нього амністію.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та просив застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання засудженого заперечував, вважав, що воно не підлягає задоволенню, бо засуджений не обгрунтував свою позицію, та він не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році», відповідно до ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», як такий, що має дві і більше судимості.

Суд, вислухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, доходить висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про амністію у 2016 році" його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.

Законом України "Про амністію у 2016 році" передбачено: а) повне звільнення зазначених у ньому осіб від відбування призначеного судом покарання (повна амністія); б) часткове звільнення зазначених у ньому осіб від відбування призначеного судом покарання (часткова амністія).

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду ухвалила постанову від 24.02.2020, у якій вказала, що інститути звільнення від покарання та звільнення від відбування покарання є різними за своєю правовою природою. У першому випадку особа може бути звільнена від покарання без його призначення. Натомість інститут звільнення від відбування покарання, одним із видів якого є амністія, може бути застосований лише після завершення процедури призначення покарання, обов`язковою стадією якої відповідно до приписів ст. 70, ст. 71 КК є визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів та/чи сукупністю вироків.

Відтак, за умови вчинення особою кількох злочинів, які утворюють сукупність, питання звільнення від відбування покарання на підставі закону про амністію вирішується після визначення остаточного покарання за правилами ст. 70 КК, при цьому амністія до такої особи може бути застосована, якщо кожен зі злочинів підпадає під дію закону, яким оголошено амністію.

Положення статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» в частині звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, поширюється на засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 листопада 2022 року за ч. 2 ст. 342 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2021 року, за яким його засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України та остаточно призначене ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку з 25.11.2022 року.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». Початок строку відбування покарання 25.11.2022 року, кінець строку: 25.07.2025 року.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.185 КК України за вчинення якого приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2021 р. до призначеного покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.11.2022 року є умисним тяжким злочином відповідно до ст. 12 КК України.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено вичерпний перелік осіб які підлягають звільненню згідно амністії, а саме : а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом; в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Однак, доказів того, що засуджений ОСОБА_4 підпадає під перелік осіб, визначених у статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», як таких, які підлягають звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, засудженим ОСОБА_4 суду не надано та матеріали справи, матеріали особової справи не містять.

Крім того, відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб: які мають дві і більше судимості за вчинення тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягає скороченню наполовину невідбута частина покарання засудженим, які відбувають покарання у виді обмеження волі, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, за злочини, що не є особливо тяжкими, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-6 цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово засуджений за умисні злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів:

- вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 вересня 2002 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік (судимість не погашена в силу ч. 5 ст. 90 КК України);

-вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 червня 2003 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі (судимість не погашена в силу ч. 5 ст. 90 КК України);

- вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 серпня 2021 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що в матеріалах особової справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 підпадає під перелік осіб, визначених у статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», засуджений має дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, положення ст. 7 Закону України «Про амністію у 2016 році» не можуть бути застосовані до ОСОБА_4 , оскільки він засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі, а не обмеження волі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування амністії на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 85-86 КК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування амністії, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 12.09.2023 року.

Головуючий суддя: