Справа № 303/6979/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/254/22 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Севастополя (Автономна Республіка Крим), мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, несудимий, визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 1 ст. 345 КК України і виправданий за цими обвинуваченнями, та засуджений:

- за ч. 3 ст. 296 КК України (епізод 1) до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_6 термін попереднього ув`язнення з 26.11.2018 до 21.01.2019 включно.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_6 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 приблизно на початку червня 2014 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, матеріали стосовно яких виділені в окремі кримінальні провадження та іншими невстановленими особами, вирішили вчинити хуліганські дії у приміщенні лотереї «Роял Лото», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 5. На виконання свого злочинного умислу 19.06.2014 близько 21 год, до приміщення державної лотереї «Роял Лото», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 5, зайшли особи, одягнені в чорну форму з емблемами «Правий сектор» та чорні маски, серед яких були ОСОБА_6 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження. При собі вони мали предмети схожі на молоти-кувалди, які були заздалегідь заготовлені для вчинення хуліганських дій та спеціально принесені до даного закладу.

Перебуваючи в приміщенні закладу «Роял Лото», з хуліганських мотивів та з метою пошкодження майна даного закладу, без пояснення будь-яких причин, умисно, порушуючи громадський порядок та проявляючи явну неповагу до осіб, які перебували

-2-

у даному закладі - адміністратора ОСОБА_9 та декількох відвідувачів, особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та інші невстановлені особи, нанесли значну кількість ударів молотами по працюючих лотерейних терміналах, наявних у закладі. Внаслідок цих ударів пошкоджено 13 лотерейних терміналів з написом «Multi Novolot», які належали ПП «Роял Лото». При цьому, наказ на початок зазначених протиправних дій надав безпосередньо присутній на місці події ОСОБА_6 .

Особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, разом з іншими невстановленими особами, перебуваючи в приміщенні закладу «Роял Лото» та виконуючи вказівку ОСОБА_6 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, яке полягало у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моралі, проявляючи особливу зухвалість, прийняв безпосередню участь у пошкодженні лотерейних терміналів «Роял Лото» за допомогою принесених з собою предметів - молотів.

З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_6 та особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та інших невстановлених осіб, адміністратор лотереї «Роял Лото» ОСОБА_9 звернулась до останніх з приводу припинення ними дій, які були направлені на ушкодження майна закладу. ОСОБА_6 та особа, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та інші невстановлені особи, не відреагували на зауваження та продовжили свої хуліганські дії, пов`язані з пошкодженням майна «Роял Лото». Для припинення протиправних дій, ОСОБА_9 намагалась надати їм для ознайомлення дозвільні та установчі документи закладу. Від ознайомлення з вказаними документами вищевказані особи відмовились, оскільки з`ясування правомірної діяльності закладу не входило до їх цілей.

У зв`язку з тим, що законні вимоги представника закладу «Роял Лото» ОСОБА_9 , яка виконувала не тільки свої обов`язки адміністратора закладу, але і обов`язки з охорони громадського порядку на території ввіреного їй закладу, остання викликала до закладу директора ПП «Роял Лото» ОСОБА_10 . Прибувши до лотерейного закладу «Роял Лото» через декілька хвилин після початку нападу, ОСОБА_10 , з метою припинення протиправних хуліганських дій вищевказаних осіб, почав робити їм зауваження та попросив припинити неправомірні дії, які були направлені на пошкодження майна закладу. Одночасно він також запропонував надати ОСОБА_6 та іншим невстановленим особами для ознайомлення всі наявні дозвільні та установчі документи закладу. При цьому він публічно попередив ОСОБА_6 про протиправність дій та наявність у закладу всіх необхідних дозвільних документів. Як і при початку нападу, від ознайомлення з вказаними документами ОСОБА_6 відмовився, проігнорувавши пропозицію ОСОБА_10 . Останній намагався припинити хуліганські дії, виконуючи свої обов`язки по охороні громадського порядку на території закладу, який був власністю очолюваного ним підприємства. Водночас, фактичне припинення протиправних дій було унеможливлено агресивною поведінкою учасників хуліганського нападу та наявністю у них предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення пошкоджень майну. Застосування зазначених предметів - молотів створило реальну небезпеку для представників адміністрації, працівників та відвідувачів закладу.

Не реагуючи на висловлені зауваження ОСОБА_10 , ОСОБА_6 разом з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, продовжили керувати хуліганськими діями інших невстановлених осіб, вказуючи їм на конкретні лотерейні термінали, які необхідно пошкоджувати. Виконуючи вказівки останніх, інші невстановлені особи продовжували свої хуліганські дії та за допомогою молотів пошкоджували майно ПП «Роял Лото» - лотерейні термінали.

-3-

При цьому, особа, матеріали стосовно якого виділено в окреме кримінальне провадження, та інші невстановлені особи перебували в масках на обличчях з метою унеможливлення їх подальшого впізнання правоохоронними органами, що свідчило про усвідомлення ними протиправного характеру вчинюваних дій.

Лише після скоєння хуліганських дій та пошкодження майна ПП «Роял Лото» вищевказані особи покинули заклад. При цьому, всі вище перелічені дії вони вчинили у присутності керівництва, працівників та відвідувачів закладу. Більш того, безпосередньо після вчинення протиправних дій, реалізуючи свої злочинні наміри та демонструючи явну неповагу до суспільства, ОСОБА_6 надав інтерв`ю заздалегідь запрошеним до приміщення «Роял Лото» журналістам, в якому виклав свою версію подій.

Згідно висновку товарознавчої експертизи № 7660-7672 від 28.11.2014, діями ОСОБА_6 , особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та інших невстановлених осіб, заподіяна шкода на загальну суму 73160 грн, в результаті пошкодження лотерейних терміналів ПП «Роял Лото».

Окрім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 343 КК України - вчинення впливу на працівника правоохоронного органу з метою перешкоджання виконання ним службових обов`язків; ч. 2 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі людини, за попередньою змовою групою осіб, незаконне позбавлення волі двох та більше осіб, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням зброї та незаконне позбавлення волі трьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, що спроваджувалось заподіянням потерпілим фізичних страждань; ч. 1 ст. 345 КК України - погроза вбивством працівникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків; ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у приміщення та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб ; ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб; ч. 1 ст. 263 КК України - носіння і зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. За вказаним епізодами злочинної діяльності ОСОБА_6 виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_7 , поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , ставиться питання про скасування вироку суду від 21.03.2022 в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 296 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог, захисник зазначає про незаконність, необґрунтованість та невмотивованість вироку суду в частині засудження ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, оскільки висновки суду не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, а в деяких випадках їм суперечать. Зокрема, суд першої інстанції, визнаючи винним ОСОБА_6 та засуджуючи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, не звернув увагу на те, що жодна кваліфікуюча ознака вказаного кримінального правопорушення відсутня в діях ОСОБА_6 , оскільки останній раніше не судимий, опір представнику влади або представнику громадськості не вчиняв, тому зміна правової кваліфікації судом є безпідставною. Також захисник наголошує на відсутності доказів, які доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України. Зокрема, протокол огляду місця події та протокол огляду речей, на думку захисника, доводять лише факт події, однак не вину ОСОБА_6 , тому слід вважати помилковим висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 цими доказами. Також вважає, що протоколи огляду відеозапису також не

-4-

доводять вину ОСОБА_6 , оскільки судом констатовано, а відеозаписом стверджено те, що на 31 секунді протоколу огляду веб-сторінки мережі Інтернет від 20.06.2014, ОСОБА_6 лише дає інтерв`ю, а не приймає участь в протиправних діях. Крім того, захисник звертає увагу на те, що судом констатовано, що на протоколі огляду предмету та відеозапису особи, які знаходились у приміщенні та робили протиправні дії, були одягнені в балаклави та камуфляжну форму, серед яких не було ОСОБА_6 . Таким чином, суд першої інстанції, кладучи даний доказ у провину ОСОБА_6 , одночасно констатує про відсутність обвинуваченого на відеозаписі. Також вважає, що вина ОСОБА_6 , окрім іншого, не може бути доведена і протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.06.2016, 10.03.2016, 17.03.2016, оскільки в даних протоколах мова йде про те, що особи, які впізнали ОСОБА_6 , констатували лише про те, що він був на місці події, що не заперечується і самим обвинуваченим та узгоджується з відеозаписом, в якому ОСОБА_6 дає інтерв`ю. Крім того, на переконання сторони захисту, суд надав оцінку показам свідків, які не були безпосередньо допитані в судовому засіданні. Судом не вирішено питання щодо запобіжного заходу та невірно зараховано строк попереднього ув`язнення, оскільки ОСОБА_6 було затримано 18.06.2018 на території Словацької Республіки, тому строк попереднього ув`язнення слід рахувати з 18.06.2018 до 21.01.2019, а не з 20.06.2018 (дня обрання запобіжного заходу), як помилково вважав суд першої інстанції.

14.06.2023 під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 подав до апеляційного суду письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, думку прокурора ОСОБА_5 , який не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, а також заперечив проти апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за строками давності задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 345, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296; ч. 1 ст. 263 КК України, а також рішення суду про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 4 на ч. 3 ст. 296 КК України, ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом в силу положень ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряються.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

-5-

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

У кримінальному провадженні № 463/5277/16-к Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 наголосив, що статтею 49 КК визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у статтях 285-289 КПК. Зокрема, частина 2 статті 285 КПК зобов`язує суд роз`яснити особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, право на таке звільнення.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 19.06.2014 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років. Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад п`ять років з дня вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення. Також встановлено, що ОСОБА_6 не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності закінчились, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_6 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства та вчинення нових кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 296 КК України не

-6-

визнав, але не заперечував проти закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі (№ 425/4506/15-к) дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого задовольнити, вирок суду першої інстанції в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 296 КК України скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження в цій частині щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

З цих же підстав, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2022 щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 296 КК України скасувати.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 296 КК України, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України закрити.

У решті вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2022 щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду вскладі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді