Провадження № 11-кп/824/816/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0004124 від 17.04.2016 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень;

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 15 квітня 2016 року, приблизно 18 години 15 хвилин, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Г. Оборони, 15, відкрито, шляхом ривка, викрав мобільний телефон у потерпілої ОСОБА_9 вартістю 3 277 грн., чим спричинив останній матеріальних збитків у вказаному розмірі.

В апеляційний скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, указав на незаконність вироку та необхідність його зміни у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на помилковість висновків місцевого суду про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 49 КК України, у зв`язку із тим, що останній неодноразово ухилявся від досудового розслідування та суду та його було оголошено у розшук. Так, апелянт указав, що поставлене у вину ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України на час його вчинення 15.04.2016 відносилось за класифікацією до злочину середньої тяжкості, однак у зв`язку зі змінами у законодавстві на даний час є нетяжким злочином. Відтак, на момент ухвалення рішення про оголошення у розшук обвинуваченого, а саме 28.07.2021 п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину закінчився та обвинувачений ОСОБА_8 підлягав звільненню від кримінальної відповідальності. За наведених обставин просив змінити оскаржуваний вирок та постановити нову ухвалу, якою на підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності на підставі п. 5 ст. 74 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити;

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, незастосування судом положень ст. 49 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, поставлене у вину ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України було вчинено ним 15 квітня 2016 року.

Санкція ч. 1 ст. 186 КК України, в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до 6 місяців або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

У відповідності до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду провадження судом першої інстанції, вказане кримінальне правопорушення відносилось до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 2,3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше 2 років.

З огляду на досліджені судом матеріали кримінального провадження, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України на час розгляду справи судом першої інстанції та на даний час.

Враховуючи те, що у даному кримінальному провадженні на час постановлення судом першої інстанції обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, від обвинуваченого ОСОБА_8 клопотань про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 186 КК України не надходило, останній, на підставі ч.5 ст. 74 КК України підлягав звільненню від покарання.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання у вироку на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 49 КК України з тих підстав, що обвинувачений ухилявся від досудового та судового слідства, у зв`язку з чим ухвалою суду від 28.07.2021р. був оголошений в розшук, оскільки на момент винесення ухвали від 28.07.2021р. про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_8 , п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності вже закінчився.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, вирок Голосіївської районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 слід змінити та ОСОБА_8 на підставі ст. 49 КК України і ч.5 ст. 74 КК України звільнити від покарання за ч.1 ст. 186 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Клопотань від обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 186 КК України до суду апеляційної інстанції не надходило.

Керуючись ст.ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

Вирок Голосіївської районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі ст. 49 КК України і ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання за ч.1 ст. 186 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

У решті вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 рокузалишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4