Справа № 953/4524/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 29.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з вищою освітою, фізична особа-підприємець, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Харкова 09 червня 2023 року надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000248 від 29.12.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою судді від 12 червня 2023 року у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 20 липня 2023 року захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України. Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений примирився з потерпілим та відшкодував матеріальну шкоду, зауважив, що ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, судимості немає, обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, у потерпілого відсутні будь-які матеріальні претензії до обвинуваченого, оскільки матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі. Крім того, ОСОБА_3 позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітніх дітей, як фахівець характеризується контрагентами виключно з позитивної сторони. Відтак, вбачає за можливе застосувати ст. 46 КК України та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Обвинувачений підтримав позицію захисника, просив кримінальне провадження закрити та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначив, що умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України є вчинення особою кримінального правопорушення вперше, однак згідно отриманих відомостей про судимість ОСОБА_3 був обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, однак кримінальне провадження було закрито за ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, це є нереабілітуючою підставою, а тому не можна говорити про вчинення кримінального правопорушення вперше, а відтак і відсутня обов`язкова умова застосування ст. 46 КК України. Крім того, прокурор зазначив, що примирення може бути лише з фізичною особою, а в даному провадженні потерпілим є юридична особа, що узгоджується з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Представник потерпілого зазначив, що матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, жодних матеріальних претензій до обвинуваченого не мають, однак з урахуванням отриманих даних про вчинення кримінального правопорушення не вперше підтримав позицію сторони обвинувачення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Доводи сторони обвинувачення щодо вчинення злочину не вперше суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 «Про практику застосування судами України кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» згідно зі статтями 45 - 48, частиною першою статті 97 КК ( 2341-14 ) однією з умов передбачених ними різновидів звільнення від кримінальної відповідальності є вчинення особою злочину відповідного ступеня тяжкості вперше. Тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи незняту судимість за попередній, у тому числі і необережний злочин, звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цих статей не можна.

Однак, відповідно до п.3 постанови не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Вказана правова позиція визначена постановою Верховного Суду від 27.09.2018 року в справі № 647/1831/15-к.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 24.12.2007 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, відтак суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 визнається таким, що злочин вчинив вперше.

Однак, відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» судам слід мати на увазі, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до ч. 2 ст. 49 КПК.

Отже, для застосування ст. 46 КК та прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим необхідною є сукупність таких умов:

1) вчинення особою злочину вперше;

2) вчинене діяння належить до кримінальних проступків або необережних нетяжких злочинів, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

3) примирення особи, яка вчинила такий злочин, з потерпілим;

4) відшкодування завдані нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

При цьому згідно з усталеною судовою практикою примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Іншими словами, під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому з огляду на положення ст. 46 КК та ч. 2 і ч. 3 ст. 288 КПК у їх взаємозв`язку для встановлення факту такого примирення обов`язковим є підтвердження потерпілим своєї позиції у суді, що слугує важливою процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення.

Виходячи з наведених нормативних положень, суд дійшов висновку, що обов`язковою процесуальною умовою для встановлення такої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як «примирення особи, яка вчинила злочин, з потерпілим» (ст. 46 КК), під час розгляду відповідного питання в суді є підтвердження факту примирення винного з потерпілим, зокрема і під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою.

Натомість у підготовчому судовому засіданні представником потерпілого було висловлено позицію, що дійсно жодних матеріальних претензій до обвинувачено немає, однак представник підтримав думку прокурора щодо неможливості закриття кримінального провадження і не підтвердив факт примирення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи потерпілим є юридична особа, а відтак примирення з юридичною особою суперечить п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», в якому зазначено, що потерпілим може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» зазначено, що потерпілим у кримінальному провадженні згідно зі ст. 55 КПК може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Угода про примирення може бути укладеною з юридичною особою (потерпілим), незалежно від її організаційно-правової форми та форми власності, за умови заподіяння останній кримінальним правопорушенням майнової шкоди. Представляє інтереси останньої у разі заподіяння кримінальним правопорушенням такої шкоди, в тому числі під час укладенні угоди, представник юридичної особи (керівник юридичної особи, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за дорученням керівника юридичної особи за довіреністю на представництво, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні, згідно з укладеною з нею угодою на представництво). До матеріалів кримінального провадження мають додаватися копії завірених належним чином документів, що підтверджують правомочність конкретної особи представляти інтереси першої, а в угоді, так само як і в судовому рішенні за результатами її розгляду, у вступній/резолютивній частині при посиланні на представника слід зазначати вид цих документів.

Згідно договору про надання правової допомоги від 22 листопада 2022 року генеральний директор КНП «ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР ОНКОЛОГІЇ» ОСОБА_7 діє на підставі Статуту, копію якого до матеріалів справи не долучено. Відтак, у суду відсутня можливість перевірити обсяг повноважень ОСОБА_7 як представника юридичної особи.

На підставі зазначено, з урахуванням наданих доказів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 284, 285,286, 288, 350 КПК України, ст. 46 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України - відмовити.

Визначити дату підготового судового засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000248 від 29.12.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, на 16 серпня 2023 року о 14 годині 00 хвилин у приміщенні Київського районного суду м. Харкова, поверх 2, зал судових засідань № 13 (м. Харків, 61128, вул. Валентинівська, 7-б).

Про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомити учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_1