справа № 563/1353/23
У Х В А Л А
08 серпня 2023 року м. Корець
в с т а н о в и в:
Прокурор ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що 05.08.2023 року на лінію "102" надійшло повідомлення ПОГ ОСОБА_5 про те, що на автодорозі поблизу с.Гвіздів ним був зупинений трактор під керуванням ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 , який у причепі трактора перевозив біля 6 (шести) складометрів деревини породи "сосна" без будь-яких документів. В ході ОМП було встановлено, що вказану деревину ОСОБА_6 , імовірно, викрав на колишньому, розпайованому, колгоспному полі, яке знаходиться неподалік с.Морозівка і заліснене самосівними дикими культурами рослин та дерев.
Під час огляду місця події 05.08.2023 року у с.Морозівка було виявлено колісний трактор «МТЗ-50» , номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 , з напівпричіпом без державного реєстраційного номеру, на якому знаходилася деревина породи «сосна» в об`ємі приблизно 6 м3, яку було вилучено та поміщено на територію відділення поліції №7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області за адресою: м. Корець, вул. Київська, 17, Рівненського району, Рівненської області.
Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просить клопотання задоволити та провести розгляд справи без її участі.
Власник майна в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.
У розумінні положень ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і відповідно до вимог ст. 170 КПК України полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, перевірені під час розгляду клопотання судом, при цьому було досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
У відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчому судді не надано та судом не встановлено.
Згідно положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
А тому, для досягнення цілей кримінального провадження та встановлення усіх обставин існує необхідність у збереженні вказаного майна, а відтак і в накладенні на вказане майно арешту.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на деревину породи «сосна» в об`ємі приблизно 6 м3, котру зберігати на території ВП №7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області за адресою: м.Корець, вул. Київська, 17, Рівненського району, Рівненської області, встановивши заборону власнику чи будь-якій іншій особі розпоряджатися чи вчиняти будь-які інші дії із вищевказаним майном до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Рівненського апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.
Слідчий суддя: ОСОБА_1