Справа № 298/935/23
Номер провадження 1-кс/298/145/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з неповною базовою середньою освітою, непрацюючого, інваліда ІІ групи, судимого 4 липня 2019 року вироком Перечинського районного суду Закарпатської області за ч.1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуваням з іспитовим строком 2 роки, одруженого; підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні №0000177 від 19 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням із начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000177 від 19 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений слідством день та час у невстановленому слідством місці незаконно придбав психотропну речовину - метамфетамін, яку умисно, без відповідного дозволу, переніс до місця свого проживання у будинок АДРЕСА_1 , де будучи у змові із своєю дружиною ОСОБА_7 , незаконно зберігав з метою подальшого збуту, тобто до 30.05.2023.

30.05.2023 близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою разом із своєю дружиною ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , з метою особистого збагачення за рахунок збуту психотропної речовини, збули останню за наступних обставин.

Так, у вказаний час до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зайшов громадянин під легендованими даними ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виконував роль закупника в ході конфіденційного співробітництва з правоохоронними органами, а саме: контролем за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, знаходячись у приміщенні вищевказаного будинку, ОСОБА_10 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 400,00 гривень в якості оплати за психотропну речовину, а його дружина ОСОБА_7 винесла із сусідньої кімнати та передала ОСОБА_10 два згортки фольги із вмістом білої кристалічної речовини, яку в ході огляду покупця ОСОБА_10 30.05.2023 о 21:40 год. після проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки було вилучено.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/107-23-5366-НЗПРАП від 01.06.2023 надані на експертизу кристалічні речовини білого кольору, які містились у двох згортках фольги, вилучених від ОСОБА_10 30.05.2023, у своєму складі містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, маса якого (у перерахунку на метамфетамін основу) становить 0,0050 г та 0,0044 г метамфетаміну та загальна маса становить 0,0094 г, відсотковий вміст метамфетамін становить 55,61%.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений слідством день та час у невстановленому слідством місці незаконно придбав психотропну речовину - метамфетамін, яку умисно, без відповідного дозволу переніс до місця свого проживання у будинок АДРЕСА_1 , де будучи у змові із своєю дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно зберігав з метою подальшого збуту, тобто до 14.06.2023.

Так, 14.06.2023 близько 22 год. 50 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою разом із своєю дружиною ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , з метою особистого збагачення за рахунок збуту психотропної речовини збули останню за наступних обставин.

Так, у вказаний час до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зайшов громадянин під легендованими даними ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виконував роль закупника в ході конфіденційного співробітництва з правоохоронними органами, а саме: контролем за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, знаходячись у приміщенні вищевказаного будинку, ОСОБА_10 передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 400,00 гривень в якості оплати за психотропну речовину, а його дружина ОСОБА_7 за вказівкою чоловіка винесла із сусідньої кімнати та передала ОСОБА_10 два згортки фольги із вмістом білої кристалічної речовини, яку в ході огляду покупця ОСОБА_10 14.06.2023 о 23:45 год. після проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки було вилучено.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Вказується, що на даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотиків та проти здоров`я населення.

У клопотанні вказується, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6-ти до 10-ти років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки і зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним.

Слідчий посилається також на реакцію місцевих мешканців, суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , так як розповсюдження психотропних речовин та інших різного роду наркотиків - є неприпустимим. Зазначає, що ОСОБА_11 постачають психотропні речовини, він їх зберігає вдома та торгує ними, таким чином заробляючи на здоров`ї та в окремих випадках житті громадян. Нерідко важкий наркотик метамфетамін потрапляє до рук неповнолітніх та стає причиною непоправних наслідків. Проведеним обшуком у домівці сім`ї ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було виявлено розфасованим у 25-ти згортках кристалічної речовини, схожої на метамфетамін, яка була вилучена. ОСОБА_14 спільно зі своєю дружиною ОСОБА_13 , а це підтверджено вже розсекреченими матеріалами, зберігають вдома важкий наркотик та збувають його за гроші.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, тому існують ризики і в тому, що він особисто, чи шляхом використання інших методів може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань.

14 червня 2023 року о 23 годині 55 хвилин ОСОБА_4 було затримано на підставі ст. 208 КПК України, 15 червня 2023 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Стверджується, що ризик впливу на свідків підтверджений тим, що свідки у провадженні можуть піддатися тиску з боку підозрюваного, останній залишаючись на свободі, зможе психологічно та фізично впливати на цих людей, на їх покази і рішення, а це у свою чергу негативно відображатиметься на розгляді справи в суді. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся до суду для розгляду подання ДУ «Центру пробації» та оголошувався в розшук, вказана обставина дає підстави вважати, що підозрюваний буде ухилятися і від органу досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 не одноразово був засудженим, останній раз вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 4 липня 2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 2 роки. Незважаючи на довіру суду, ОСОБА_15 не виконує покладені на нього судом обов`язки у зв`язку з чим 04.09.2020 Великоберезнянським PC філії ДУ "Центр пробації в Закарпатській області скеровано до Великоберезнянського районного суду подання стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, вказане подання на даний час судом не розглянуто, в ході розгляду даного подання Великоберезнянським районним судом Закарпатської області неодноразово виносились ухвали про привід ОСОБА_4 в судове засідання в зв`язку із неявкою, а саме: ухвали від 26.11.2020, 07.12.2020, 05.04.2021, 10.06.2021, 24.11.2021. Крім того, ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09.02.2021 оголошено розшук ОСОБА_4 також наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий зауважує, що відносно ОСОБА_4 26.04.2022 Великоберезнянським районним судом було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою одночасно із визначенням розміру застави та покладено передбачені законом обов`язки. На підставі вказаної ухвали та у зв`язку із сплатою застави 27.04.2022 ОСОБА_4 був звільнений, однак покладені на нього судом обов`язки не виконав та вчинив нове кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який є тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України, та у зв`язку з цим існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення,або продовжити те, в якому підозрюється, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Крім того, посилаючись на положення п.3 ч.4 ст.183 КПК України, наведені вище ризики, тяжкість злочину, зазначаючи, що відносно ОСОБА_4 вже був застосований запобіжний захід у вигляді застави, слідчий вказує про існування підстав не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_4 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, вказавши на необґрунтованість висунутої підозри. Зазначив про незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вважав за необхідне та достатнє обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, зазначив про відсутність намірів переховування від слідства та суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000177 від 19 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

14.06.2023 о 23.55 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

15.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Зокрема такими доказами є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 19 травня 2023 року; протокол обшуку від 15.06.2023, рапорт о/у СКП ВП №2 Ужгородського РУП ОСОБА_16 від 14.06.2023, заява ОСОБА_10 від 14.06.2023, довідка щодо отримання грошових коштів від 14.06.2023, протокол огляду та вилучення придбаного товару від 14.06.2023, протокол огляду особи і вручення грошових коштів від 14.06.2023, протокол огляду заздалегідь ідентифікованих (помічених) грошових коштів від 14.06.2023, протокол технічних засобів від 14.06.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 22.05.2023, постанова про проведення контролю за вчиненням злочину від 23.05.2023, протокол огляду та вилучення придбаного товару від 30.05.2023, протокол про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 30.05.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 30.05.2023, постанова про призначення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 30.05.2023, висновок експерта №СЕ-19/107-23/5366-НЗПРАП від 01.06.2023, довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 15.06.2023, інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинене, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого, на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у даному провадженні. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На думку слідчого судді, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування вказаного ризику.

Окрім цього, слідчим суддею враховуються обставини щодо того, що ОСОБА_4 був засудженим вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 4 липня 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом) до трьох років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 2 роки.

04.09.2020 Великоберезнянським РС філії ДУ Центр пробації в Закарпатській області скеровано до Великоберезнянського районного суду подання стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки згідно з вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2019 року. В ході розгляду даного подання Великоберезнянським районним судом Закарпатської області неодноразово виносились ухвали про привід ОСОБА_4 в судове засідання в зв`язку з його неявкою, а саме: ухвали від 26.11.2020 року, 07.12.2020 року, 05.04.2021 року, 10.06.2021 року, 24.11.2021 року. Крім того, ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09.02.2021 року оголошено розшук ОСОБА_4 .

Ці обставини свідчать про схильність підозрюваного ОСОБА_4 до переховування від суду як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози його інтересам. Ці обставини є передумовами та можливістю для його втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органу досудового розслідування та суду, а тому наявними обґрунтовані сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Також суд враховує відомості, що на розгляді суду перебувають кримінальні провадження №0000157 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за №0000024 від 27 лютого 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та поданняВеликоберезнянського РС філії ДУ Центр пробації в Закарпатській області стосовно засудженого ОСОБА_4 про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки згідно з вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2019 року, що можуть свідчити про непоодинокі випадки ймовірної протиправної поведінки ОСОБА_4 . Вказане може характеризувати особу ОСОБА_4 , як таку, що схильна до дій, що суперечать закону.

Таким чином, суд погоджується також з доводами слідчого та прокурора щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Оцінюючи можливість впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом. Отже, слідчий суддя приходить до висновку про достатню вірогідність такого ризику, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з свідками, ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою спонукання їх до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, та мати можливість вчинити протиправні дії відносно свідків.

Що стосується наведеного у клопотанні ризику, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя зазначає наступне. Твердження сторони обвинувачення щодо цього нічим не обгрунтовані, є доволі абстрактними, під час судового засідання слідчому судді прокурором не надано жодних обґрунтувань вказаному ризику. Прогнозування слідчого у своєму клопотанні ймовірності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не може сприйматись судом як об`єктивне та використовуватись при вирішенні клопотання, оскільки таке побудоване на самих лише припущеннях слідчого.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованими.

На переконання слідчого суді, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам.

Доводи захисника та підозрюваного про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя відхиляє, оскільки такий запобіжний захід, як і ще менш обтяжливі запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджуються з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкі злочини і встановлення істини.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

При цьому, слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наведені в судовому засіданні захисником доводи на захист підозрюваного ОСОБА_4 , в тому числі щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, сім`ї не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, задоволенню не підлягають.

Слідчий суддя приймає доводи сторони захисту про наявність у підозрюваного певних соціальних зв`язків, однак вони не є настільки міцними та впливовими на поведінку підозрюваного, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Поряд з цим слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, в тому числі відсутність даних про те, що стан здоров`я підозрюваного виключає можливість його утримання під вартою, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим.

Посилання підозрюваного на незадовільний стан здоров`я, потребу у додатковому лікуванні, ненадання необхідної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора також були предметом розгляду слідчого судді.

Слідчим суддею досліджено надані стороною захисту в судовому засіданні виписку 62 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 , довідку до акта МСЕК серії 12ААГ №296275, повідомлення про рішення МСЕК від 08.03.2023 щодо ОСОБА_4 .

На переконання слідчого судді, аналіз вказаних документів, в сукупності з встановленими в ході розгляду поданого слідчим клопотання обставинами, не свідчать про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, оскільки належного медичного висновку, який би засвідчував факт неможливості тримання ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Поряд з цим слідчим суддею враховано, що підтверджуючих даних про неможливість лікування ОСОБА_4 за діагнозами, що вказані в наданій стороною захисту медичній документації ОСОБА_4 , в умовах тримання під вартою, не надано.

Таким, чином, дані, що свідчать про наявність у ОСОБА_4 будь-яких захворювань, що самі по собі перешкоджають триманню його в слідчому ізоляторі, а також інші обставини, що перешкоджають триманню його під вартою, відсутні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За змістом ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України ; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, не визначення розміру застави є правом слідчого судді, і таке рішення приймається із врахуванням наявних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та сукупності всіх обставини, визначених ст. 178 КПК України.

Слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні просили не визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 відповідно до п.3 ч.4 ст.183 КПК України.

Вирішуючи клопотання в цій частині, слідчий суддя враховує, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

Також слідчий суддя звертає увагу, що тривале та безальтернативне тримання особи під вартою, протиправність дій якої не підтверджена вироком суду, може вважатись виправданим лише за виняткових умов.

Як видно, у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 з даного приводу слідчий вказав лише на той факт, що відносно ОСОБА_4 в іншому кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави, водночас інших підстав та обставин для не застосування альтернативного розміру застави не навів.

У зв`язку з наведеним та враховуючи недоведеність стороною обвинувачення виняткових обставин для безальтернативного тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №298/935/23; провадження №1-кс/298/145/23 згідно ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2023 року.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії ухвали визначити по 23 год. 59 хв. 14 серпня 2023 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1