ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6281/19
провадження № 1-кп/753/278/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0011083, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, азербайджанця, з базовою вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , у період часу з 18 год. 50 хв. 21.12.2018 року по 14 год. 45 хв. 22.12.2018 року перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , вирішив викрасти чуже майно.

Для реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 у зазначений період часу, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав: телевізор «Samsung», чорного кольору, вартість не встановлена; мікрохвильову піч (НВЧ) «Whirlpool MWD 19 SL», чорного кольору вартість якої становить 1 888 грн. 26 коп.; пилосос «Samsung VCC4180V39/SBW», сріблястого кольору, вартість не встановлена; пилосос «Electrolux ZTF 7610, 1800 W», без мішка, чорного кольору, вартістю 2 373 грн. 58 коп.; праску «Tefal іпісіо 16», світло рожевого кольору, вартість не встановлена.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4261 грн. 84 коп.

Крім того, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою особою (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) у період часу з 19 год. 30 хв. 26.12.2018 року по 10 год. 30 хв. 27.12.2018 року за адресою: м. Київ, вул. Малоземельна 75-А, знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно, повторно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_6 .

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 разом з невстановленою особою (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) за попередньою змовою групою осіб у зазначений період часу, впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали телевізор «Samsung UE48H4200», чорного кольору, розміром 48 дюймів, плазмовий, вартістю 8 066 грн. 67 коп.; мікрохвильову піч «SilverCrest MICROVAVE SMW 800 El», сріблястого кольору, вартістю 1 396 грн. 67 коп.; плиту «Koenic Induktionskochplatte KIR 1331», чорного кольору, вартістю 830 грн. 00 коп.

Після чого, ОСОБА_4 разом з невстановленою особою (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 10293 грн. 3 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, надав детальні показання щодо кожного епізоду злочинної діяльності, які відповідають змісту обвинувачення в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно він 21.12.2018 року зняв квартиру на добу, звідки викрав побутову техніку: телевізор, мікрохвильову піч, два пилолососи і праску. Також, 26.12.2018 року він разом зі своєю знайомою також зняв квартиру на добу, звідки вони викрали плиту, телевізор та мікрохвильову піч. Просив врахувати, що на даний час він зробив висновки, більше не допустить протиправної поведінки.

За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу останнього, у тому числі для перевірки доведеності кваліфікуючої ознаки «повторність».

При цьому, як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_4 за епізодом від 21.12.2018 року по 22.12.2018 року кваліфіковано за ознакою повторності, оскільки 29.07.2018 року останнього повідомлено про підозру у вчиненні злочину, предбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і обвинувальний акт скеровано до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

При цьому, з досліджених в судовому засіданні документів, що характеризують особу обвинуваченого, вбачається, що на даний час Печерським районним судом м. Києва кінцеве процесуальне рішення у вказаному провадженні не прийнято.

З урахуванням наведеного суд встановив, що на час вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 не був особою, яка має судимість, зокрема за ст. ст. 185, 186, 187, 189-191, 262 КК України.

З огляду на конституційний принцип презумпції невинуватості наявність іншого кримінального провадження стосовно особи щодо першого однорідного чи тотожного злочину, у тому числі на стадії його судового розгляду, не є правовою підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких її обвинувачують, за ознакою «повторність».

Таким чином приймаючи до уваги те, що така кваліфікуюча ознака як повторність за епізодом від 21.12.2018 року - 22.12.2018 року під час досудового розслідування встановлена виключно на підставі даних про скерування до суду щодо ОСОБА_4 обвинувального акту за ч. 2 ст. 187 КК України, що, з урахуванням досліджених судом судових рішень для перевірки наявності вказаної кваліфікуючої ознаки, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшла, при цьому фактичні обставини справи від цього не змінюються, суд вважає за можливе виключити таку кваліфікуючу ознаку як повторність з обвинувачення ОСОБА_4 за вказаним епізодом.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України (епізод від 21.12.2018 року по 22.12.2018 року), а також у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб (епізод від 26.12.2018 року по 27.12.2018 року), та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Приймаючи до уваги перебування ОСОБА_7 у розшуку, строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України, встановлені положеннями ст. 49 КК України, не минули.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться кримінального проступку та до нетяжкого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках не перебуває, не працює.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі у межах, встановлених для даних видів покарань санкціями частин статтей, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або призначення іншого розміру чи виду покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи те, що вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 189 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України та ч. 3 ст. 357 КК, ст. 70, ст. 71 України до 4 років 3 місяців на даний час не набрав законної сили, а кримінальне провадження знаходиться в суді апеляційної інстанції, підстав для призначення остаточного покарання на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України суд не вбачає. При цьому, після набрання законної сили вказаним вироком та даним вироком, питання про застосування покарання за наявності кількох вироків під час їх виконання, може бути вирішено на підставі положень п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 4 місяців арешту;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 858 грн. 00 коп.

Речові докази по справі, а саме:

- диск DVD-R диск MastAK, на якому зафіксовано момент вчинення кримінального правопорушення 01.11.208 року - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя