Справа №333/6114/22
Провадження №1-кс/333/1785/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 , погоджене заст. начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000084 від 04 травня 2022 рокувідносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, який має вищу освіту, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, який обіймає посаду начальника аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 4,5 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08.06.2023 року слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, заст. начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000084 від 04 травня 2022 рокуі додані до нього матеріали відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.ч. 4,5 ст. 191 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Запорізькій області № 46 від 14.06.2013 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_5 призначено на посаду начальника аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п. 1 Примітки до ст. 364 та п. 2 Примітки до ст. 368 Кримінального кодексу України являються представниками влади, працівниками правоохоронного органу та службовими особами.

Відповідно до наказу начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області № 181 від 01.06.2020 старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_8 призначено на посаду водія-сапера відділення підводного розмінування групи підводного розмінування спеціальних міно-пошукових робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області. Відповідно наказу начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області № 98 від 01.04.2022 прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_8 призначено на посаду водія-моториста 2-го водолазно-рятувального відділення групи водолазно-рятувальних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області.

Відповідно до наказу начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області № 210 від 25.06.2020 сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_9 призначено на посаду водія-рятувальника відділення спеціальних водолазних робіт групи водолазно-рятувальних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області.

Відповідно до наказу начальника Головного управління ДСНС України у Запорізькій області № 50 від 31.01.2018 рядового служби цивільного захисту ОСОБА_10 призначено на посаду водія-моториста 1 водолазно-рятувального відділення групи водолазно-рятувальних робіт, частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області.

Відповідно до наказу начальника спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області № 98 від 09.03.2022 ОСОБА_11 призначено на посаду водія автотранспортних засобів автотранспортного відділення групи забезпечення життєдіяльності частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області.

Так, (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) начальник аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_5 спільно із начальником групи водолазно-рятувальних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_7 , будучи особами, наділеними організаційно-розпорядчими функціями, спільно домовившись, прийняли рішення про особисте збагачення шляхом здійснення незаконного привласнення частини паливно-мастильних матеріалів, а саме дизельного палива з аварійно-рятувального загону спеціального призначення, з метою подальшого його використання у комерційних цілях, а також розтрати бюджетних коштів.

ОСОБА_5 , маючи організаційно-розпорядчі повноваження відносно підлеглих працівників, усвідомлюючи, що підготовка, скоєння даного злочину, а також досягнення злочинної мети можлива лише за допомогою інших осіб, кожна з яких буде виконувати лише свою конкретну функцію, за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , почав підшукувати інших осіб для залучення до участі у скоєнні злочину, надавши при цьому перевагу підлеглим працівникам, з якими у нього були довірливі стосунки.

З цією метою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залучили водія автотранспортних засобів автотранспортного відділення групи забезпечення життєдіяльності частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_11 , водія-моториста 1 водолазно-рятувального відділення групи водолазно-рятувальних робіт, частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_10 , водія-рятувальника відділення спеціальних водолазних робіт групи водолазно-рятувальних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_12 , водія-сапера відділення підводного розмінування групи підводного розмінування спеціальних міно-пошукових робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_8 , з якими перебували у дружніх стосунках, довівши до їх відома деталі вищевказаного злочинного плану.

Останні, бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію та надали свою добровільну згоду на участь у вчиненні злочину.

Вищевказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання у зв`язку з цим суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи настання таких наслідків, маючи умисел на розтрату, привласнення товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів, зорганізувалися в групу осіб для вчинення особливо тяжкого злочину у сфері злочину проти власності, склавши при цьому єдиний план злочинних дій на тривале вчинення злочину, який був відомий усій групі осіб, з розподілом функцій, що були спрямовані на реалізацію вказаного плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , свідомо виконуючи їх вказівки.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в період з початку січня 2022 року (більш точну дату в ході досудового слідства не встановлено) по 30 вересня 2022 року включно, за попередньою змовою, перебуваючи, зокрема, на території аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області, за місцем проживання, а також на інших об`єктах, діючи умисно, з корисних мотивів, в силу займаних ними посад, у складі групи осіб, до складу якої в різний час увійшли - ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , вчинили особливо тяжке кримінальне правопорушення у сфері злочину проти власності.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний намір, в проміжок часу з 01.01.2022 по 30.09.2022, перебуваючи на території аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області, за адресою: місто Запоріжжя, вул. Заводська, 1-а, попередньо вступивши у злочинну змову та обумовивши спільні протиправні дії щодо привласнення ввіреного їм та іншим особам, майна (паливно - мастильних матеріалів, а саме дизельного палива), а також розтрати грошових коштів усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, за попередньою домовленістю, розробили протиправну схему розтрати паливно мастильних матеріалів та розтрати грошових коштів.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, діючи відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, діючи в інтересах третіх осіб, в проміжок часу з 01.01.2022 по 30.09.2022 вирішили здійснювати оформлення відряджень транспортних засобів аварійно-рятувального загону, а паливно-мастильні матеріали перевозити за місцем проживання ОСОБА_5 , заправляти у транспортні засоби комерційного призначення, близьких осіб.

Так, в проміжок часу з 01.04.2022 по 30.09.2022, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, діючи в супереч інтересам служби, в умовах конфлікту інтересів, начальник аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_5 надав вказівку працівникам аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області на підготовку наказів про відрядження працівників та службового автотранспорту переслідуючи мету привласнення майна аварійно-рятувального загону. На підставі вказівки начальника аварійно-рятувального загону спеціального призначення ОСОБА_5 , підлеглими працівниками видано накази №29 від 01.04.2022, №32 від 07.04.2022, №33 від 15.04.2022, №35 від 22.04.2022, №38 від 28.04.2022, №39 від 29.04.2022, №40 від 05.05.2022, №42 від 10.05.2022, №43 від 16.05.2022, №47 від 19.05.2022, №48 від 23.05.2022, №49 від 24.05.2022, №53 від 02.06.2022, №54 від 03.06.2022, №55 від 03.06.2022, №61 від 14.06.2022, №62 від 15.06.2022, №65 від 22.06.2022, №70 від 05.07.2022, №80 від 18.07.2022, №81 від 18.07.2022, №84 від 25.07.2022, №85 від 25.07.2022, №86 від 25.07.2022, №88 від 08.08.2022, №89 від 08.08.2022, №95 від 22.08.2022, №100 від 29.08.2022 про відрядження працівників аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області на службових автомобілях КрАЗ-257 р/н НОМЕР_1 , КрАЗ-65055 р/н НОМЕР_2 , КрАЗ-255 Б1 р/н НОМЕР_3 .

З метою прикриття своїх злочинних намірів та конспірації злочинної діяльності, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою із групою осіб вирішили оформлювати видачу паливно-мастильних матеріалів начебто в день виїзду на службових автомобілях КрАЗ-257 р/н НОМЕР_1 , КрАЗ-65055 р/н НОМЕР_2 , КрАЗ-255 Б1 р/н НОМЕР_3 , наливом.

У ході досудового розслідування встановлено, що фактично службові автомобілі КрАЗ-257 р/н НОМЕР_1 , КрАЗ-65055 р/н НОМЕР_2 , КрАЗ-255 Б1 р/н НОМЕР_3 не здійснювали виїзди з території аварійно-рятувального загону спеціального призначення, а перевезення товарно-матеріальних цінностей здійснювалось на приватних автомобілях, які при цьому здійснювали комерційні перевезення, а водіями приватних транспортних засобів перебували працівники аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .

З метою приховування злочинних дій групи осіб, направлених на привласнення паливно-мастильних матеріалів, працівниками аварійно-рятувального загону спеціального призначення (водії транспортних засобів) складено дорожній лист №0076, серії ОК вантажного автомобіля від 01 квітня 2022 року; дорожній лист №0196, серії ОК вантажного автомобіля від 07 квітня 2022 року; дорожній лист №0256, серії ОК вантажного автомобіля від 25 квітня 2022 року; дорожній лист №0296, серії ОК вантажного автомобіля від 18 квітня 2022 року; дорожній лист №0297, серії ОК вантажного автомобіля від 25 квітня 2022 року; дорожній лист №0298, серії ОК вантажного автомобіля від 29 квітня 2022 року; дорожній лист №0299, серії ОК вантажного автомобіля від 02 травня 2022 року; дорожній лист №0301, серії ОК вантажного автомобіля від 06 травня 2022 року; дорожній лист №0302, серії ОК вантажного автомобіля від 06 травня 2022 року; дорожній лист №0309, серії ОК вантажного автомобіля від 10 травня 2022 року; дорожній лист №0313, серії ОК вантажного автомобіля від 10 травня 2022 року; дорожній лист №0333, серії ОК вантажного автомобіля від 16 травня 2022 року; дорожній лист №0334, серії ОК вантажного автомобіля від 16 травня 2022 року; дорожній лист №0346, серії ОК вантажного автомобіля від 19 травня 2022 року; дорожній лист №0347, серії ОК вантажного автомобіля від 19 травня 2022 року; дорожній лист №0369, серії ОК вантажного автомобіля від 24 травня 2022 року; дорожній лист №0372, серії ОК вантажного автомобіля від 25 травня 2022 року; дорожній лист №0408, серії ОК вантажного автомобіля від 02 червня 2022 року; дорожній лист №0414, серії ОК вантажного автомобіля від 03 червня 2022 року; дорожній лист №0438, серії ОК вантажного автомобіля від 09 червня 2022 року; дорожній лист №0450, серії ОК вантажного автомобіля від 14 червня 2022 року; дорожній лист №0454, серії ОК вантажного автомобіля від 14 червня 2022 року; дорожній лист №0455, серії ОК вантажного автомобіля від 15 червня 2022 року; дорожній лист №0491, серії ОК вантажного автомобіля від 22 червня 2022 року; дорожній лист №0537, серії ОК вантажного автомобіля від 05 липня 2022 року; дорожній лист №0599, серії ОК вантажного автомобіля від 18 липня 2022 року; дорожній лист №0629, серії ОК вантажного автомобіля від 25 липня 2022 року; дорожній лист №0630, серії ОК вантажного автомобіля від 25 липня 2022 року; дорожній лист №0641, серії ОК вантажного автомобіля від 29 липня 2022 року; дорожній лист №0642, серії ОК вантажного автомобіля від 29 липня 2022 року; дорожній лист №0730, серії ОК вантажного автомобіля від 08 серпня 2022 року; дорожній лист №0731, серії ОК вантажного автомобіля від 08 серпня 2022 року; дорожній лист №0803, серії ОК вантажного автомобіля від 23 серпня 2022 року; дорожній лист №0804, серії ОК вантажного автомобіля від 23 серпня 2022 року на підставі, яких відбулось списання паливно-мастильних матеріалів на службові автомобілі КрАЗ-257 р/н НОМЕР_1 , КрАЗ-65055 р/н НОМЕР_2 , КрАЗ-255 Б1 р/н НОМЕР_3 .

За рахунок удаванихпоїздок на службовому транспорті працівниками аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області, які не відбувалися, списано паливно-мастильних матеріалів (дизельного пального) у кількості 30636 літрів на суму 1 057 750,23 грн., що виразилось у привласненні паливно-мастильних матеріалів.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , будучи службовими особами, які наділені адміністративно-господарськими обов`язками, з використанням свого службового становища, з корисливих мотивів, діючи в інтересах третіх осіб, реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на розтрату, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, бюджетних коштів, діючи в умовах воєнного стану, достовірно знаючи про те, що службові особи аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в окремі періоди із 01.01.2022 до 30.09.2022 не перебували на робочому місці, а заходились за межами Запорізької області та здійснювали комерційні перевезення, діючи в інтересах останніх, надали вказівку на нарахування заробітної плати за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2022 року незважаючи на відсутність їх на роботі у вищевказаний період, після чого ОСОБА_5 підтвердив перерахування грошових коштів на особисті рахунки працівників.

За рахунок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , працівникам аварійно-рятувального загону ГУ ДСНС у Запорізькій області незаконно нараховано та виплачено заробітну плату (грошове забезпечення) на суму 1 313 918,53 грн., в тому числі ОСОБА_11 за період з 10 березня 2022 по 21 вересня 2022 рок в сумі 195 908,94 грн.; ОСОБА_10 за період з 09 січня 2022 по 01 жовтня 2022 року в сумі 355 067,65 грн.; ОСОБА_9 за період з 11 січня 2022 по 01 жовтня 2022 року в сумі 363 018,45 грн.; ОСОБА_8 за період з 09 січня 2022 по 01 жовтня 2022 року в сумі 399 923,49 грн.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який кваліфіковано як привласнення, розтрата майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

У кримінальному провадженні № 0000084 від 04.05.2022 начальнику групи (водолазного фахівця) групи водолазно-рятувальних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області ОСОБА_5 повідомлено про підозру.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків, висновками судових експертиз, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, продовжуючи проходження служби на посаді начальника групи (водолазного фахівця) групи водолазно-рятувальних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Запорізькій області самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі тощо.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як посадова особа маючи певну підтримку серед інших державних органів, в тому числі й правоохоронних органів може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків.Імовірність впливу на свідків за допомогою тиску складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як посадова особа може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

-вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , до моменту введення воєнного стану та в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення у сфері проти власності, а саме здійснив розтрату, привласнення майна та продовжує вчиняти вказані протиправні дії. Під час вчинення злочину у сфері проти власності, за вказівкою підозрюваного до офіційних документів вносились недостовірні дані, що в наступний час перевіряється органом досудового розлідування.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_5 повинен повернутися до місця несення служби, що створить умови та змогу ОСОБА_5 здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування. З огляду на вище викладене буде неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що надасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань.

Крім, цього суд при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу.

Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показань в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, орган досудового розслідування вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовує, настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам. В той же час суворість покарання за вчинені кримінальні правопорушення, та особистість підозрюваногосвідчать про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_5 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, оскільки суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечні ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного підриву авторитету, та не створить в очах суспільства уяву безкарності та свавілля. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_5 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_5 .

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, також враховуючи вкрай напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 , може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується вчиненням ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання застосування більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою та свідчить про відсутність підстав для визначення мінімального розміру застави.

Враховуючи характер кримінального провадження, майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 та значну суспільну небезпеку інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що вчинене останнім кримінальне корупційне правопорушення в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності та хабарництва у системі правоохоронних органів, а саме в очах громадян, які результатами своєї господарської діяльності намагаються стабілізувати економічний добробут Запорізької області, забезпечити місцевому населенню можливість праці та отримання доходу, реалізовувати своє право на отримання прибутку від законної господарської діяльності, у сторони обвинувачення немає підстав вважати, що застава, сума якої визначатиметься виключно до ступеню тяжкості злочину, зможе забезпечити реалізацію мети обрання запобіжного заходу, та керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України, яка передбачає, що «у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб», а тому вважаємо, що слідчим суддею необхідно визначити розмір застави ОСОБА_5 більше ніж максимальні межі застави передбачені для осіб, які підозрюються у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Крім того, на даний час вже встановлений розмір завданих збитків неправомірними діями ОСОБА_5 , що виразились у привласненні та розтраті майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, на загальну суму 2 371 668,76 гривень. На даний час органом досудового розслідування вживаються необхідні заходи та проводяться слідчі дії, направлені на встановлення всієї суми збитків, завданих корупційними діями ОСОБА_5 .

За таких обставин, сума застави у межах, передбачених положеннями ст. 182 КПК України для особливо тяжких злочинів, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде стримуючим засобом до не порушення ОСОБА_5 покладених на підозрюваного обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, майновий стан підозрюваного, а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, одночасно із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід призначити останньому заставу у розмірі 3000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 8 052 000 (вісім мільйонів п`ятдесят дві тисячі) гривень та у випадку її внесення визначити необхідність виконання ним наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до суду, слідчого, прокурора із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає підозрюваний, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом, зокрема обмежитись у спілкуванні зі свідками по кримінальному провадженню.

Розмір застави є помірним для підозрюваного ОСОБА_5 виходячи з його майнового стану, враховуючи, що останній тривалий час працює в Державній службі України з надзвичайних ситуацій на керівних посадах, будучі начальником аварійно-рятувального загону спеціального призначення, отримує грошове забезпечення та додаткові винагороди в розмірі від 30 000 гривень до 100 000 гривень.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримав клопотання у повному обсязі і послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного і ризики, які існують.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_13 у судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, долучив до матеріалів справи письмові заперечення та характеризуючі ОСОБА_5 документи. В запереченнях зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5, ст. 191 КК Укравїни є необґрунтованим.

Відповідно до змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 підозрюється у тому, що за рахунок удаваних поїздок на службовому транспорті працівниками аварійно- рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Запорізькій області, які не відбувались, списано паливно-мастильні матеріали (дизельне пальне) у кількості ЗО 636 літрів на суму 1 057 750,23 грн., іцо виразилось у привласненні паливно- мастильних матеріалів. Також, відбувалось незаконне нарахування та виплата заробітної плати (грошове забезпечення) на загальну суму 1 313 918,53 грн.

Однак, документи, якими обгрунтовується підозра ОСОБА_5 не доводить причетність його до інкримінованих дій, як прямо, так і опосередковано.

З урахуванням доказової бази сторони обвинувачення та змісту повідомлення про підозру, є беззаперечним висновок, що пред`явлена підозра ОСОБА_5 , є необгрунтованою, а тому застосування запобіжного заходу відносно нього є неможливим та незаконним.

Так, в обгрунтування застосування запобіжного заходу нібито покладається необхідність у запобігання спробам:

переховуватися від органу досудового розслідування га суду, яке обумовлене тяжкістю кримінального правопорушення;

незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, тим

самим перешкоджати досудовому розслідуванню;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обумовлене можливістю впливу на кримінальне провадження.

Вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Жодний з зазначених ризиків не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки фактично ці ризики є абстрактними, що підтверджується наступним.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було розпочато рік тому. У кінці серпня 2022 року, у ОСОБА_5 вилучили ряд документів, грошей та інших речей.

В ухвалі про обшук та про накладення арешту було прямо вказано, що ОСОБА_5 здійснив розтрату майна та у зв`язку із цим власне обшуки і відбувались.

Також, під час розгляду клопотань про накладення арешту, та у своїх запереченнях сторона обвинувачення неодноразово зазначала в суді, що ОСОБА_5 отримає повідомлення про підозру в межах даного кримінального провадження, тобто, відкрито попереджала про свої майбутні дії.

З цього часу минуло дев`ять місяців, ОСОБА_5 за цей час жодним чином не втручався у досудове розслідування, не переховувався, не змінив місце мешкання, не виїхав закордон тощо.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи втручатись у досудове розслідування, а навпаки буде доводити власну невинуватість.

Також, сторона захисту звертає увагу на те, що переховування під час воєнного часу є неможливим, оскільки всі виїзди/в`їзди в місто контролюються, а чоловіки не можуть виїхати закордон. Отже, твердження слідчого та прокурора, що ОСОБА_5 може переховуватися від слідчого, прокурора чи суду, або впливати на кримінальне провадження є неспроможним.

ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має міцні соціальні зв`язки (дружина, дитина, матір), має постійне місце проживання, постійне місце роботи, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, має безліч нагород та подяк. Також, ОСОБА_5 має захворювання серця, постійно потребує лікування та медичної підтримки.

Не заслуговують також на увагу твердження сторони обвинувачення, що позитивна характеристика ОСОБА_5 (учасник бойових дій тощо) не має враховуватися, оскільки нібито ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення під час воєнного стану, а тому в нього відсутні будь-які моральні запобіжники.

Це очевидно не відповідає дійсності та порушує презумпцію невинуватості, оскільки слідчий та прокурор без наявності обвинувального вироку вже вказують на встановлені обставини. Звертаю увагу, що прийняття судом такого аргументу, є неприпустимим, оскільки суд в такому випадку, автоматично визнає винним особу, без дослідження всіх доказів з урахуванням принципу змагальності.

Ці обставини вказують на те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, які унеможливлюють існування будь-яких ризиків, та свідчать про відсутність підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Водночас, суд може покласти будь-які обов`язки на ОСОБА_5 , які будуть додатковим запобіжником для унеможливлення реалізації заявлених ризиків.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому, загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «ІІанченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»),

Таким чином, жоден з заявлених ризиків не обгрунтований слідчим, та спростовується характеризуючими матеріалами відносно мого клієнта, та фактичними обставинами справи.

Щодо розміру застави, зазначив наступне. В ході досудового розслідування слідчий та прокурор вилучили у ОСОБА_5 та його дружини 447 000,00 гри. га понад 100 000,00 доларів США.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.05.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4,5 ст. 191 КК України.

Клопотання слідчого погоджене прокурором заст. начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис ОСОБА_5 про вручення йому та його захиснику - адвокату ОСОБА_13 07.06.2023 року копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, враховуючи, що розгляд клопотання розпочався о 16 год. 38 хв. 08.06.2023 року, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України у повному обсязі.

07.06.2023 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України.

Відповідно ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків, висновками судових експертиз, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Але при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно з якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має офіційну реєстрацію та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки, одружений, має дитину та матір, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, має безліч винагород та подяк. Окрім того, ОСОБА_5 має важкі вади здоров`я, що підтверджується медичними висновками , які містяться в матеріалах справи.

Слічий суддя вважає, що посилання слідчого в його клопотанні на наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, є декларативними і такими, що нічим в матеріалах справи не підтверджені. Не наведено в клопотанні, і даних про те, що обрання щодо обвинуваченого іншого, менш суворого запобіжного заходу, є неможливим і недоцільним.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, оскільки слідчим доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 4,5 ст. 191 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, наявність достатніх підстав вважати, що існує декілька ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має реєстрацію та місце постійного проживання, одружений, раніше не судимий, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.

За вищевказаних обставин, слідчий суддя вважає, що запобіганню будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та доведеністю прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до визначеного органу державної влади, а також виконувати наступні обов`язки, необхідність покладення яких була доведена прокурором під час розгляду клопотання, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 183, 184, 194, 198 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_4 , погоджене заст. начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000084 від 04 травня 2022 рокувідносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб.

Строк домашнього арешту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислюється з 08 червня 2023 року.

Ухвала діє 60 (шістдесят) діб - по 07 серпня 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 , зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та його захиснику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та оголошено учасникам 12 червня 2023 року об 11 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1