Справа № 953/2967/23
н/п 1-кс/953/2862/23
"21" квітня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кунгур Пермської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, водія 752 мотострілецького полку 3-ї мотострілецької дивізії 20 загальновійськової армії Збройних Сил Російської Федерації (рядового, прикомандированого до 99 самохідного артилерійського полку), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина РФ серії НОМЕР_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,-
20.04.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан (указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX)., який неодноразово продовжено.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем 752 мотострілецького полку 3-ї мотострілецької дивізії НОМЕР_2 загальновійськової армії Збройних Сил Російської Федерації, прикомандированим до 99 самохідного артилерійського полку, нехтуючи законами і звичаями війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, порушуючи вимоги міжнародного гуманітарного права, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, що полягало у зґвалтуванні та залякуванні шляхом погроз фізичною розправою цивільного населення.
Так, з початку березня 2022 року збройні сили та інші військові формування РФ незаконно окупували територію Харківської області. Маючи повний контроль над населеними пунктами Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади, військовослужбовці ЗС РФ переконались, що на території населеного пункту проживає цивільне населення, яке не бере участі у збройному конфлікті та не може чинити будь-якого супротиву волі окупантів, а також що на території села та поза його межами не розміщені військові об`єкти та підрозділи Збройних Сил України.
20.04.2022 приблизно о 18 год військовослужбовці 99 самохідного артилерійського полку 3 мотострілецької дивізії НОМЕР_2 загальновійськової армії західного військового округу ЗС РФ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на прізвисько « ОСОБА_9 » разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на прізвисько « ОСОБА_10 », ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та невстановленим у ході досудового розслідування військовослужбовцем ЗС РФ, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибули на бронетранспортері до території домоволодіння, розташованого на території Ізюмської міської об`єднаної територіальної громади, де мешкали цивільні особи, а саме ОСОБА_11 разом зі своєю родиною.
Під час перебування на території домоволодіння, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановлений військовослужбовець ЗС РФ, під час спілкування, перевірки мобільних телефонів та документів, що підтверджують особу, пересвідчились, що ОСОБА_11 та її родина складається із цивільних осіб, які не виконували та не сприяли виконанню будь-яких бойових задач, були одягнені у цивільний одяг, займалася цивільними справами та не мали можливості чинити опір і будуть підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок загрози їхньому життю та життю їхніх близьких.
В подальшому 20.04.2022 не пізніше 21 год ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановлений військовослужбовець ЗС РФ, домовилися про спільне вчинення порушення законів та звичаїв війни у вигляді жорстокого поводження з цивільним населенням та вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно ОСОБА_11 .
Реалізуючи злочинний намір, 20.04.2022 близько 21 год ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановлений військовослужбовець ЗС РФ знову приїхали на бронетранспортері до місця проживання ОСОБА_11 . Здійснивши декілька пострілів у повітря з автоматичної зброї, погрожуючи життю та здоров`ю цивільних осіб, останні вивели ОСОБА_11 з території її домоволодіння, посадили на бронетранспортер та направилися до приватного будинку, який розташований у цьому ж населеному пункті, де їх очікував ОСОБА_7 .
Слідуючи до пункту призначення, невстановлений військовослужбовець ЗС РФ під час руху на бронетранспортері, щоб ОСОБА_11 не могла ідентифікувати місце їх знаходження, натягнув останній капюшон на голову.
У подальшому вищезазначений військовослужбовець ЗС РФ, розуміючи неспроможність ОСОБА_11 чинити опір через страх застосування ним фізичного насильства відносно неї, перебуваючи на транспортному засобі, умисно вчинив стосовно потерпілої насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло іншої особи, а саме підняв її кофту, бюстгальтер та вчинив непристойне торкання своїми руками її оголених грудей, чим принизив її честь та гідність.
Близько 21 год 30 хв ОСОБА_11 та військовослужбовці ЗС РФ прибули до будинку, де вже їх очікував ОСОБА_7 та діючи за попередньою змовою між собою, один з невстановлених військовослужбовців ЗС РФ, завів ОСОБА_11 в одну з кімнат будинку де зняв капюшон з її голови.
В подальшому вищевказані військовослужбовці ЗС РФ, продовжуючи діяти у порушення вимог ч. 2 ст. 27 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949 та ч. 1 ст. 76 Протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 08.06.1977, користуючись тим, що ОСОБА_11 налякана та не здатна чинити опір озброєним військовослужбовцям РФ, по черзі вчинили сексуальне насильство по відношенню до ОСОБА_11 , спричинивши їй фізичний біль та моральні страждання, після чого цього ж дня близько 23 год. відвезли її до місця її проживання.
Слідчий зазначає, що на даний час, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території Російської Федерації, тобто державі, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник в судовому засіданні проти клопотання не заперечувала.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.
04.04.2023 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 438 КК України, та вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
Повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 04.04.2023 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2022 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.
На даний час, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на території Російської Федерації, тобто державі, визнаної Верховною Радою України державою-агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з вимогою ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину,передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Сторона обвинувачення при обґрунтуванні повідомленої підозри посилається на наступні докази: протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 від 11.01.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.01.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 11.01.2023; протокол огляду місця події від 11.01.2023; висновок експерта № 09-63/2022 (судово медична експертиза); протокол огляду документів від 23.02.2023 з додатками; протокол додаткового допиту потерпілої від 23.02.2023; протокол пред?явлення особи для впізнання від 24.02.2023 за участі ОСОБА_11 (особа, яку впізнають ОСОБА_6 ); протокол пред?явлення особи для впізнання від 24.02.2023 за участі ОСОБА_13 (особа, яку впізнають ОСОБА_6 ); протокол огляду інтернет ресурсу № 70/2-3061, від 24.02.2023; інформацію Міністерства оборони № 222/101/1463 від 21.03.2023 щодо дислокації підрозділів 99 самохідного артилерійського полку 3 мотострілецької дивізії НОМЕР_2 загальновійськової армії західного військового округу ЗС РФ; відповідь оперативного підрозділу на доручення від 22.02.2023 № 70/2-1801.
Зазначені докази, на думку слідчого судді, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, та з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.
Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу.
Враховуючи наявність ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі, те що підозрюваний перебуває на території Російської Федерації, тобто території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя застосовує відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194 КК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1