Справа № 161/5698/23
Провадження № 1-кп/161/722/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 30 березня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, працює директором ТОВ "Вікторія", не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив умисні дії, які виразились у пособництві провадженню господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, що мало місце за наступних обставин.

Так, 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація (далі рф) та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (ХХ) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14.12.1974, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка - анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975, який підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено 24.08.1991 "Акт проголошення незалежності України", яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюються на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

До системи адміністративно - територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема і Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1991 російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

Відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали 31.05.1997 Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований російською федерацією 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Разом з тим, представниками влади і збройних сил рф, всупереч міжнародному правопорядку, нехтуючи державним суверенітетом України, з 20.02.2014 розпочато збройне вторгнення регулярних військ рф на територію України з метою розширення впливу рф, контролю над політичними та економічними процесами в Україні, зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У результаті указаних протиправних дій рф було тимчасово окуповано АР Крим, м. Севастополь, частини Донецької і Луганської областей України, де створені незаконні державні утворення так звані "донецька народна республіка" та "луганська народна республіка".

З огляду на викладене, між державами рф та Україна з 20.02.2014 триває міжнародний збройний конфлікт.

Таким чином, із зазначенням міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає що дії рф на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведення підривної діяльності проти України. Її результатом стала анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Верховною Радою України 27.01.2015 за № 129-VIII прийнято Постанову «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського парламенту, Парламентської асамблеї Ради Європи, Парламентської асамблеї НАТО, Парламентської асамблеї ОБСЄ, Парламентської асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання російської федерації державою-агресором».

Незважаючи на вищевикладене, 21.02.2022 рф визнано так звані "донецьку народну республіку" та "луганську народну республіку".

Надалі "президент" рф оголосив 24.02.2022 про рішення розпочати так звану спеціальну військову операцію в Україні.

Після цього, збройними силами рф, які діяли за наказом військово-політичного керівництва рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військовим штабам і складам Збройних сил України, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань рф 24.02.2022 здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна через державний кордон України, який проходить територіями Автономної республіки Крим, Донецької, Луганської, Харківської, Херсонської, Миколаївської, Сумської, Чернігівської та інших областей, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, окупували частину вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час і призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У свою чергу, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалася та який триває по даний час.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Наведені вище факти розв`язання та ведення рф агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, захоплення державних установ, організацій та військових частин, із 27.02.2014 широко висвітлювались більшістю засобів масової інформації іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_3 , який, будучи громадянином України, обіймаючи посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю "Вікторія" (надалі - ТОВ "Вікторія"), упродовж лютого-липня 2022 року, знаходячись на підконтрольній території України, здебільшого за адресою: м. Київ, б-р. Перова, буд., 4, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України та той факт, що іноземне підприємство "общество с ограниченной ответственностью "Ривелт" (рф, м. Томськ - надалі "ООО "Ривелт"), з котрим у нього склались попередні сталі комерційні відносини, перебуває під юрисдикцією рф, діючи умисно з особистих корисливих мотивів та в корисливих інтересах керівництва ТОВ "НВФ "Корунд", вирішив надати допомогу своїми порадами, вказівками, усуненням перешкод та наданням засобів ТОВ "НВФ "Корунд" у фінансово-господарській співпраці з зазначеною вище іноземною юридичною особою держави-агресора.

При цьому, він розумів, що здійснення такої діяльності можливе лише у взаємодії з державою-агресором та її представниками: підприємством "ООО "Ривелт", іноземними митними та фіскальними органами, що в свою чергу, призведе до постачання товарів на територію останньої, тобто до провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, а також достовірно усвідомлював, що наведені дії є незаконними, оскільки вчиняються всупереч чинного законодавства України, яке забороняє провадження господарської діяльності у взаємодії з державою агресором, та, крім цього, реалізована у такий спосіб продукція, серед іншого, може використовуватись державою-агресором як конструктивний елемент підшипників, що застосовуються в оборонно-промисловому комплексі рф.

Зокрема, діючи з метою реалізації умислу на пособництво у провадженні іншими особами господарської діяльності у взаємодії з державою агресором, ОСОБА_3 своїми порадами та вказівками, а також наданням засобів, сприяв вчиненню кримінального правопорушення керівництвом ТОВ "НВФ "Корунд".

Так, службовою особою ТОВ "НВФ "Корунд", діяльність якої на даний час є предметом розслідування в окремому кримінальному провадженні, за порадою ОСОБА_3 , дійшов згоди з представникам "ООО "Ривелт" надалі здійснювати господарську діяльність у взаємодії з останніми, щодо реалізації та постачання на територію держави-агресора виробленої на виробничих потужностях ТОВ "НВФ "Корунд" продукції «циліндричні ролики», за посередництва європейських підприємств, з метою приховування дійсних комерційних відносин з рф, з якими у ОСОБА_3 склались попередні сталі комерційні відносини, та організувати виготовлення, підготовку і загальне керівництво міжнародною поставкою відповідного товару на територію російської федерації.

У свою чергу ОСОБА_3 , своїми порадами, вказівками та наданням засобів, сприяв службовій особі ТОВ "НВФ "Корунд", діяльність якої на даний час є предметом розслідування в окремому кримінальному провадженні, в організації безпосереднього узгодження питань юридичного оформлення угоди поставки "циліндричних роликів" удаваному контрагенту і надалі кінцевому покупцю "ООО "Ривелт", допомагав в погодженні асортименту продукції, а також у контролі безпосереднього постачання до російської федерації.

Так, за умови безпосереднього сприяння ОСОБА_3 , у період лютого-липня 2022 року, на виконання злочинного умислу, направленого на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, службовою особою ТОВ "НВФ "Корунд", діяльність якої на даний час є предметом розслідування в окремому кримінальному провадженні, організовано виготовлення на підконтрольних виробничих потужностях, розташованих у АДРЕСА_2 , а також за допомогою електронної пошти з мережевою адресою: " ІНФОРМАЦІЯ_3 " до якої він має безперешкодний доступ з робочого ПЕОМ та власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , узгоджені умови продажу продукції «циліндричні ролики», забезпечено керівництво міжнародною поставкою останніх в адресу російської компанії "ООО "Ривелт" через запропоновану ОСОБА_3 фірму посередника - "United Stream OU" (місто Таллінн, Естонська Республіка).

У свою чергу ОСОБА_3 , будучи керівником ТОВ "Вікторія", перебуваючи в цей же період в м. Києві на б-р. Перова, 4, послуговуючись набутими стійкими комерційними зв`язками із керівництвом естонського підприємства "United Stream OU", з метою вчинення пособництва у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, порадив та переконав службову особу ТОВ "НВФ "Корунд", діяльність якої на даний час є предметом розслідування в окремому кримінальному провадженні, використати "United Stream OU" під час поставки ТОВ "НВФ "Корунд" "циліндричних роликів" в адресу "ООО "Ривелт". При цьому, ОСОБА_3 , використовуючи власні засоби та набутий досвід, за допомогою електронної пошти з мережевою адресою: " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", до якої він має безперешкодний доступ з робочого ПЕОМ та власних мобільних телефонів з абонентськими номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , здійснив сприяння службовій особі ТОВ "НВФ "Корунд" в узгодженні асортименту продукції, її реалізації і постачання кінцевому одержувачу через фірму-посередника, що знаходиться під юрисдикцією Європейського Союзу, а також шляхом усунення можливих перешкод у поставці товару до рф проконтролював поставку вказаного товару, виступаючи при цьому контактною особою з експедитором міжнародних перевезень - підприємством "Grand Service UAB" (м. Вільнюс, Литовська Республіка), під час завантаження "циліндричних роликів" 29.06.2022 у м. Луцьк Волинської області.

Діючи у такий спосіб, ОСОБА_3 своїми порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод сприяв службовій особі ТОВ "НВФ "Корунд", діяльність якої на даний час є предметом розслідування в окремому кримінальному провадженні, у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором шляхом продажу 29.06.2022 "циліндричних роликів" в адресу "ООО "Ривелт" у кількості 185250 штук, загальною вартістю 25895,05 доларів США, з наступним найменуванням асортименту: ролик циліндричний 6х9 - 20000 шт., ролик циліндричний 6х12 - 40000 шт., ролик циліндричний 7х12,5 - 1000 шт., ролик циліндричний 8х14 - 10000 шт., ролик циліндричний 9,4х15,75 - 15000 шт., ролик циліндричний 10х20 - 72000 шт., ролик циліндричний 10,31х20,33 - 7000 шт., ролик циліндричний 11х22 - 1000 шт., ролик циліндричний 12,57х23 - 2000 шт., ролик циліндричний 12,57х25,27 - 1000 шт., ролик циліндричний 12,7х23,72 -750 шт., ролик циліндричний 14х28 - 3000 шт., ролик циліндричний 14,17х30,05 - 2000 шт., ролик циліндричний 18х36 - 2000 шт., ролик циліндричний 19,05х38,01 - 2500 шт., ролик циліндричний 20х32 - 3000 шт., ролик циліндричний 20х40 - 2000 шт., ролик циліндричний 25х40 - 1000 шт.

Органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, які виразились у пособництві провадженню господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, що виразилось у сприянні порадами, вказівками, усуненням перешкод та наданням засобів вчиненню кримінального правопорушення.

30 березня 2023 року під час досудового розслідування між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника, укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якої, останній беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 111-1 КК України та не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, а також сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, враховується, що ОСОБА_3 є раніше не судимим, одружений, працює директором ТОВ "Вікторія", визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, співпрацюватиме з правоохоронними органами щодо викриття осіб у вчиненні кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, у тому числі, надання показань щодо протиправної діяльності службових осіб ТОВ "НВФ "Корунд" у кримінальному провадженні, пов`язаних колабораційною діяльністю та допомогою державі - агресору.

При цьому, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 узгодженого покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності на строк 10 років та на підставі ст. 75 КК України він звільняється від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Прокурор, обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України та повністю підтвердив обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаявся та погоджувався на призначення узгодженого покарання за угодою про визнання винуватості.

У відповідності до вимог ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст.111-1 КК України, відносяться до категорії нетяжкого злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

В даному випадку судом роз`яснено обвинуваченому, захиснику та прокурору правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним і призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 468, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 30 березня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавленням волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності на строк 10 (десять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайоного суду ОСОБА_1