Провадження № 1-кп/947/195/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року

1.ВСТУПНА ЧАСТИНА

Київського районного суду м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 03.12.2015 року у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чорноморськ, громадянки України, українки, з вищою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, працює ФОП, зареєстрованої та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України;

Сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілий ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

1.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

2.1Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

Так відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ 216638від 28.12.2012, виданого на підставі договору куплі-продажу від 29.08.2011, (зареєстрованого в реєстрі за № 8130) та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 774679 від 28.12.2012, виданого на підставі договору куплі-продажу від 29.08.2011, (зареєстрованого в реєстрі за №8125), ОСОБА_6 на праві приватної власності належать дві суміжні земельні ділянки загальними площами 0,0720 га, кожна (ділянка №7 та АДРЕСА_2 .

17.04.2001 Одеською міською радою прийнято рішення № 2405-ХХІІІ «Про затвердження технічної документації з інвентаризації земельної ділянки та оформлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Водолій» земельної ділянки було вилучено її частину площею 0,782 га та передано у власність громадянам, тобто фактично у постійному користуванні ТОВ «Водолій» () залишилась земельна ділянка площею 0,2614 га по АДРЕСА_3 .

Приблизно о 2012 році (більш точний час встановити не надалось можливим), у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки по АДРЕСА_3 , яка перебувала у постійному користуванні ТОВ «Водолій» для здійснення у подальшому самовільного будівництва на ній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 достовірно усвідомлюючи той факт, що суміжна земельна ділянка з належними їй на праві власності земельними ділянками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 належить ТОВ «Водолій» (), заздалегідь розуміючи, що у неї відсутній дозвіл на право користування чи право власності на зазначену земельну ділянку та законні підстави їх виникнення і набуття, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого самовільного будівництва на ній, всупереч вимог ст. 14 Конституції України, ст.ст. 116,125,126,211 Земельного кодексу України, винила самовільне зайняття зазначеної земельної ділянки загальною площею 0,1549 га, шляхом самовільного будівництва на ній за наступних обставин.

05.06.2012 ОСОБА_6 на підставі наданих містобудівних розрахунків, розроблених ФОП ОСОБА_12 отримала в Управлінні архітектури та містобудування ОМР містобудівні умови та обмеження №196 та №197 на забудову земельних ділянок під АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 з будівництва блокованих житлових будинків площею 245 кв.м. кожний.

11.06.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області зареєстровані декларації про початок будівельних робіт на замовлення ОСОБА_6 з будівництва двох блокованих житлових будинків по АДРЕСА_3 площею 245 кв.м. кожний (на земельних ділянках під АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 ), у зв`язку з чим ОСОБА_6 як забудовник набула право на виконання будівельних робіт.

Одночасно з цим, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, замовила та отримала у ФОП ОСОБА_12 робочий проект житлової забудови одинадцяти таунхаусів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 (ділянка АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ), відповідно до якого ОСОБА_6 в подальшому фактично здійснила нове будівництво готельного комплексу.

Так, ОСОБА_6 , у період часу з листопада 2012 по січень 2013 року, умисно, шляхом проведення будівельних робіт без відповідних дозвільних документів на право їх проведення, здійснила нове будівництво одинадцяти таунхаусів загальною площею 1455,3 кв.м. на земельних ділянках АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 та на самовільно зайнятій земельній ділянці загальною площею 0,1549 кв.м., належній ТОВ «Водолій», яка на теперішній час складається з двох сформованих у Державному земельному кадастрі України земельних ділянок площею 0,0639 га по АДРЕСА_7 та земельної ділянки площею 0,091 га по АДРЕСА_8 (матеріали досудового розслідування за фактом незаконного оформлення та заволодіння зазначених земельних ділянок групою невстановлених осіб виділені в окреме проводження).

15.01.2013 та 16.01.2013 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області зареєстровані декларації готовність об`єктів до експлуатації на замовлення ОСОБА_6 з будівництва двох блокованих житлових будинків площею 241,2 кв.м. та 241,4 кв.м. по АДРЕСА_3 на земельних ділянках під № 7 і № 8 відповідно, як закінчених будівництвом об`єктів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 , діючи в період часу з листопада 2012 по січень 2013, здійснила самовільне будівництво одинадцяти таунхаусів загальною площею 1455,3 кв.м. на самовільно зайнятій ділянці площею 0,0639 га, ринкова вартість якої складає 883519,74 гривень та на самовільно зайнятій земельні ділянці площею 0,091 га, ринкова вартість якої складає 1306514 гривень, тобто загальною площею 0,1549 га за адресою: АДРЕСА_3 , чим завдала значної майнової шкоди її законному володільцю ТОВ «Водолій».

За таких обставин, стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст. 197-1 КК України самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.

2.2. Позиція сторони обвинувачення.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.197-1 КК України, сторона обвинувачення посилається на такі докази, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

-Показання, допитаного у судовому засіданні представника потерпілого ОСОБА_11 , з яких вбачається, що у 2012 році він приїхав де знаходилась земля ТОВ «Водолій» знімати показники і побачив, що на цій земельній ділянці проводяться роботи. Він одразу звернувся до обласної прокуратури, яка в свою чергу звернулась до ДАБІ. ДАБІ вислало своїх співробітників, які зафіксували, що ведуться роботи з порушенням. ДАБІ подала цивільний позов до ОСОБА_13 , перша інстанція вирішила знести споруди, апеляція залишила рішення першої інстанції в силі, касаційна інстанція відмінила рішення. Після чого з`явились ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вони написали заяви, щоб їм виділили земельні ділянки по АДРЕСА_3 і присвоїли адреси АДРЕСА_3 і АДРЕСА_9 . Будо рішення сільради, щодо виділення зазначених ділянок їм, в свою чергу він звернувся з заявою до Департаменту комунальної власності про зупинення рішень про виділення землі, ОСОБА_16 направив йому листа, що все зупинено. Потім він звернувся до Приморського районного суду м. Одеси, щоб Департамент комунальної власності видав документи на цю земельну ділянку, бо йому не видавали з 2001 року не видавали документів на цю земельну ділянку, перша інстанція йому відмовила, у другій інстанції було рішення, щоб призупинити. У 2015 році ОСОБА_17 та ОСОБА_15 вже подали на сесію міськради про виділення земельних ділянок. У 2014 році міська рада прийняла рішення відмінити рішення 2001 року, де була виділена земельна ділянка ТОВ «Водолій». У 2015 році ОСОБА_15 та ОСОБА_17 написали заяву про відміну рішення міськради від 2001 року, а другу заяву написали, щоб їм виділили ділянки. Одним рішенням вони відмінили рішення сесії, а іншим рішенням їм виділили земельні ділянки. Суд першої інстанції і другої інстанції скасував рішення міськради, а третя інстанція скасувала рішення першої та другої інстанції. Потім він звернувся до Великої Палати, вона відмінили рішення касаційної інстанції і залишила в силі першу та другу інстанції. 10.09.2015 року на сесії міської ради було прийнято рішення про виділення ОСОБА_17 та ОСОБА_15 земельних ділянок, він безпосередньо був на сесії, підійшов до мера та повідомив, що є рішення суду про зупинення, але вони це проігнорували, внаслідок чого ОСОБА_15 та ОСОБА_17 отримали земельні ділянки по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_9 . Через місяць вони продали зазначені земельні ділянки дочці ОСОБА_6 . У ТОВ «Водолій» була лише техдокументація на отримання акту, він взагалі не отримував документів, які можуть підтвердити право власності на цю земельну ділянку. У власності ОСОБА_13 була земельна ділянка АДРЕСА_10 приміщення були побудовані у грудні 2012 року, а веденні в експлуатацію в березні-квітні 2013 року. У ТОВ «Водолій» з документів на ці земельні ділянки було рішення сесії міськради від 2001 року та проект технічної документації для отримання акту. Проект технічної документації був розроблений на 1,04 га, але в подальшому у грудні 2001 року сесією міськради були вилучені частину земельних ділянок з власності ТОВ «Водолій», після чого документи були отримані лише на 14 соток, що залишились. Вилучені земельні ділянки були надані ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ;

-Показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який показав, що приблизно 7-8 років назад надійшла пропозиція розробити проект по вул.. Бабушкіна в м. Одесі, там була велика ділянка з будівельним сміттям, вся ділянка була поділена на три ділянки, на дві ділянки у ОСОБА_13 були всі документи на право володіння, на третю була розроблена пропозиція, щоб працювати, поки документи були райадміністрації на погодженні. Проект був поділений на три частини, враховуючи, що на дві ділянки були документи, а на третю знаходились в процесі узаконення, тому проект був на три ділянки, але це фундаменти були окремі на кожен танхаус. Середньо-монолітного фундаменту на всі танхауси бути не може. Залиття фундаменту відбувалось поступово, спочатку найвищий, починали з ділянки, яка перша від в`їзду. Крім проектної документації, він приймав участь у будівництві, коли воно закінчилось відповідні структури вводили в експлуатацію будівель. Він приймати участі у здачі в експлуатацію не має права. Замовником була ОСОБА_13 , будівництвом займалась, якась фірма, був прораб та геодезист. Протягом всього будівництва інших осіб щодо до земельної ділянки не з`являлись. Він приймав участь у слідчому експерименті, відповідно до якого будівлі побудовані згідно з проектом, все відповідає проектній документації. Питань щодо вводу в експлуатацію не було, щодо служби яка видала документи, йому ні чого не відомо.;

-Показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , який показав, що у 2013 році працював на посаді інспектора Державної будівельної інспекції. По вул.. Бабушкіна, 1 до нього перевірку проводив інший інспектор, який зібрав матеріал та передав на розгляд комісії або керівництву, тому як сам інспектор не має права приймати рішення про порушення. Зазначений інспектор знайшов де які відхилення від норм законодавства і склав акт на усунення недоліків. Він в свою чергу прийшов перевірити виконання приписів, які зробив його попередній колега. В січні 2014 року він виїхав на ділянку, його допустили на земельну ділянку, будь яких документів не надавали. Він проводив перевірку приписів в березні 2014 року, перевіркою було встановлено, що по тим будівельним об`єктам ні яких дій не вчиняють, все було побудовано в один ряд. Приблизно в липні-серпні 2014 року інспекція подала позов в суд. Він склав акт, який передав керівництву, після чого ОСОБА_13 не з`явилась, через юрвідділ все було направлено ОСОБА_13 . Більше він на ділянку не приходив, що відбувалось з ділянкою в подальшому йому не відомо. Під час попередніх перевірок інспекторами було виявлено ряд порушень, на двох ділянках повинні були бути побудовані два будинки, була надано проектна документація. На ділянці було побудовано 11 двоповерхових будиночків всі в один ряд. Всі порушення, які були виявлені виконати, потрібно було їх узаконити. Вони мали побудувати два об`єкти, а зробили паралельну лінію і їх потрібно було узаконити або привести в початковий стан. Щодо захоплення землі попередній інспектор складав акт і припис, власник фірми або місцеві органи самоврядування мабуть знали, тому як будівництво відбувалось тривалий час.;

-Показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , який показав, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_6 .. Вона купували землю на АДРЕСА_3 , там вже було будівництво по сусідства і вона допомагала, тому як у неї гарні здібності по будівництву. Більше по справі ні чого не відомо.;

-Показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , яка показала, що у 2012 році вона працювала головним спеціалістом інспекції державного архітектурного контролю в Одеській області. Вулиця Бабушкіна в м. Одесі входить до території яку вона обслуговувала. Згідно з 466 постановою Кабінету Міністрів для виконання будівельних робіт потрібна наявність дозвільних документів. По вказаній адресі нею будь-яких актів, приписів, протоколів вона не складала. Про ТОВ «Водолій» їй ні чого не відомо.;

-Показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_23 , який показав, що він більше 10 років тому працював головним державним інспектором . Він складав протокол та припис, але постанову складав не він. Будівництво необхідно було привести у відповідність до проектної документації та до декларації, чи були усунуті недоліки йому не відомо. Будинок не був проектований на прилеглі ділянки та спроектований у іншій формі, мало бути збудовано 2 будинки, а було 1 блокований житловий будинок, що складає із 11 блоків. Необхідно було анулювати декларацію і робити нову, як було на справді йому не відомо.

-Показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який показав, що він у 2012 році був провідним архітектором, разом з своїм батьком ОСОБА_19 на замовлення ОСОБА_6 розробляв проект на будівництво таун-хаусів, в подальшому батько здійснював авторський нагляд. Право власності на земельні ділянки сказали, що є, було завдання на проектування, ескізного проекту, град-розрахунок, після дозволу розробляється подальший проект. Далі розроблений проект був переданий ОСОБА_6 , як він пам`ятає у батька не було ніяких питань. Між таун-хаусом та блокованим будинком різниці не має це синоніми з точку зору архітектури, одне слово українське друге переклад з англійської мови. Йому та батькові обіцяли надати документи на право власності на ділянку по якій не вистачало право установчих документів, вони щоб не втрачати час виконували розробку, у подальшому йому здається, що документи їм не надавали точно не пам`ятає. Будівництво 11 таун-хаусів було виконано, це було встановлено ним під час авторського нагляду та на момент його участі в слідчій дії, зауважень не було. Йому та його фірмі не важливо для кого будують замовник є замовник, розробка проекту не передбачає обов`язково право власності. Робочий проект не є дозволом на будівництво. Підставою для будівництва є власність на землю, дозвіл на будівництво від ГАСК. Якщо видано дозвіл на будівництво вони здійснюють авторський нагляд. Він був на ділянці два три рази. На момент розробки в нього був сертифікат, що дозволяв розробляти проекти. ОСОБА_13 повідомила, що вирішує питання по узаконенню землі. Прізвища ОСОБА_17 та ОСОБА_15 йому не відомі, ні яких проектів він їм не розробляв.

-Показання, допитаного у судовому засіданні експерта ОСОБА_24 , яка показала, що вона дійсно виконувала експертизу № 19-2088?2091 від 31.05.2019 року в якій зазначено, що це блокований житловий будинок (11 споруд), який складається з однієї чи декілька квартир, в даному випадку з виходом на вулицю. Згідно з проектом будинки блоковані, але побудовані окремо. На 1/1,1/7,1/8,3/2 ділянках. Проекти були здається на всі будинки. По тим земельним ділянкам усе відповідало дійсності. Пояснити чи доповнює висновок № 616 від 16.03.2020 року висновок № 19-2088?2091 від 31.05.2019 року не може у зв`язку з тим, що не це входить в її компетенцію, це правові питання. Експертиза № 19-2088?2091 від 31.05.2019 року проводилась в рамках поставлених слідчим питань, на де які питання не було можливості надати відповідь, у зв`язку з чим вона зверталась до слідчого з клопотань про надання додаткових матеріалів, але слідчий не надав, тому експертиза була проведена в рамках наданих документів та поставлених питань. Питання про можливість прийняття в експлуатацію зазначених будинків в рамках даного дослідження не ставилось.

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 02.12.2015 року, відповідно до якого 02.12.2015 року до прокуратури Київського району м. Одеси надійшла заява ОСОБА_25 , проте, що керівництвом готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 » під час здійснення будівництва готелю незаконно захоплені об`єкти нерухомості, які належать територіальній громаді м. Одеси та розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 190 КК України.;

-Відповідь головного управління держгеокадстру в Одеській області управління держгеокадстру у м. Одесі від 10.12.2015 року з якого вбачається, що згідно наявних в управлінні книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди земель та других примірників державних актів станом на 31.12.2012 в управлінні наявні відомості щодо видачі державних актів на право приватної власності на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_3 : ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_6 ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , Комітету сприяння розбудові української державності. В управлінні відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами № :38:002:0098 та :38:002:0099.;

-Відповідь головного управління держгеокадстру в Одеській області від 20.01.2016 вбачається, що відомості щодо погодження та розробника документації із землеустрою на отримання у власність земельних ділянок, кадастрові номери № :38:002:0098 та :38:002:0099, в управлінні відсутні.;

-Відповідь департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 10.12.2015 року з якої вбачається, що Одеською міською радою прийнято рішення від 17.04.2001 року № 2405-ХХІІІ «Про затвердження технічної документації з інвентаризації земельної ділянки та оформлення ТОВ «Водолій» документів, посвідчують право постійного користування земельною ділянкою. Зазначений пункт даного рішення ТОВ «Водолій» виконано не було, а саме документи, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою оформлено не було. Рішенням Одеської міської ради від 28.12.2001 року № 3052-ХХІІІ було змінено цільове призначення та надані у приватну власність громадянам ОСОБА_40 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_41 , ОСОБА_26 , ОСОБА_42 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_26 земельні ділянки, загальною площею 0,7820 га, за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд. На сесії Одеської міської ради, що відбулась 29.10.2014 року було прийнято рішення «Про скасування рішень Одеської міської ради», яким було скасовано рішення Одеського міської ради від 17.04.2001 року № 2405-ХХІІІ. Крім того, рішенням Одеської міської ради від 10.09.2015 року № 7050-VІ ОСОБА_43 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0639 га за адресою: АДРЕСА_7 .;

-Копія рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 року № 2405-ХХІІІ з додатком.;

-Копія рішення Одеської міської ради від 28.12.2001 року № 3052-ХХІІІ.;

-Копія рішення Одеської міської ради від 10.09.2015 року № 7050- VІ.;

-Відповідь департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 17.12.2015 з додатками з якої вбачається, копія декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.06.2012 року будівництво блокованого житлового будинку АДРЕСА_11 , замовник ОСОБА_6 , копія декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.06.2012 року будівництво блокованого житлового будинку АДРЕСА_12 , замовник ОСОБА_6 , копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 15.01.2013 року житлового будинку АДРЕСА_12 , замовник ОСОБА_6 , копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 16.01.2013 року житлового будинку АДРЕСА_11 , замовник ОСОБА_6 ;

-Копія технічного паспорту від 03.12.2012 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_12 .;

- Копія технічного паспорту від 03.12.2012 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_11 .;

-Протокол огляду місця події від 28.12.2015 року з фото таблицею.;

-Відповідь ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області з додатками податкових декларацій ОСОБА_6 ;

-Відповідь департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 12.02.2016 з копіями акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.03.2014 р. відносно ОСОБА_6 , копія постанови №162 по справі про адміністративне правопорушення від 28.03.014 р. відносно ОСОБА_6 ;

-Ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2016 року.;

-Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.03.2016 року з якого вбачається, що отримав доступ до технічної документації, які підтверджують право власності на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_13 .з додатками;

-Ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2019 року.;

- Висновок експертів судової оціночно-земельної експертизи призначеної в рамках кримінального провадження № 0000062 від 02.12.2015 року № 19-1007/1008 від 12.04.2019 року з якого вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки, загальною площею 0,0639 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 , станом на ретроспективну дату 30.11.2012 (без урахування ПДВ) могла б складати 883519,74 (вісімсот вісімдесят три тисячі п`ятсот дев`ятнадцять гривень сімдесят чотири копійки) ± 10%(без урахування ПДВ). Ринкова вартість земельної ділянки, загальною площею 0,091 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , станом на ретроспективну дату 30.11.2012 (без урахування ПДВ) могла б складати 1306514, 30 (один мільйон триста шість тисяч п`ятсот чотирнадцять гривень тридцять копійки) ± 10% (без урахування ПДВ).;

-Ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2019 року.;

-Ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2019 року.;

-Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам кримінального провадження № 0000062 , внесеного до ЄРДР 02.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 197-1, ч. 1 ст. 365-2 КК України № 19-2088 ? 2091 від 31.05.2019 року вбачається, що об`єкти, які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0108, АДРЕСА_12 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0041, АДРЕСА_11 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0042, АДРЕСА_8 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0107 згідно проектної документації за функціональним призначенням до житлових будинків та є житловим нерухомим майном. Об`єкти які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0108, АДРЕСА_12 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0041, АДРЕСА_11 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0042, АДРЕСА_8 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0107, є житловим будинком таунхаус в складі групи зблокованих блок-секцій, які за конструктивним рішенням являють собою єдиний об`єкт нерухомості та будівництва та які побудовані в один період часу. На об`єктах, які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0108, АДРЕСА_12 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0041, АДРЕСА_11 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0042, АДРЕСА_8 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0107, було виконане «нове будівництво». У зв`язку із незадоволенням клопотання експерта в частині надання додаткових матеріалів необхідних для проведення досліджень визначити чи відповідають виконані будівельні роботи на об`єкті (ах), які розташовані за адресою: м. Одеса, вул.. Бабушкіна, 1/1 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0108, м. Одеса, вул.. Бабушкіна, 1/7 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0041, м. Одеса, вул.. Бабушкіна,1/8 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0042, м. Одеса, вул.. Бабушкіна,3/2 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0107 проектній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНіП, стандартам, технічним умовам тощо) не надається можливим.;

-Заява ТОВ «Водолій» від 15.05.2019 року про доручення копій заочного рішення Київського районного суду від 02.02.2015р., копія рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.01.2017р., копія постанови Верховного Суду у складі першої судової палати Касаційного суду від 10.10.2018р., копія рішення Апеляційного суду Одеської області від 08.11.2016р., копія постанови Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.06.2018р., копія постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018р.;

-Копія статуту ТОВ «Водолій» від 13.06.2013 року.;

-Копія свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Водолій», копія витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ТОВ «Водолій».;

-Постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 25.06.2019 року.;

-Копія протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 28.03.2018 року з копією додатку опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 28.03.2018р. з яких вбачається, копія містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки № 196 від 05.06.2012 р., копія заяви ОСОБА_6 від 21.05.2012р., копія договору куплі-продажу від 29.08.2011р. між ОСОБА_28 та ОСОБА_6 , копія витягу на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_28 від 13.07.2011р., копія державного акту на право приватної власності на землю за адресою: АДРЕСА_12 на ім`я ОСОБА_28 , копія заяви ОСОБА_6 , копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , копія витягу на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_27 від 13.07.2011р., копія договору куплі-продажу від 29.08.2011р. між ОСОБА_27 та ОСОБА_6 , копія державного акту на право приватної власності на землю за адресою: АДРЕСА_11 на ім`я ОСОБА_27 , копії заяв ОСОБА_44 , ОСОБА_45 про надати згоди ОСОБА_6 на будівництво від 31.08.2011р., копія проекту градобудівельного розрахунку для будівництва блокованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_11 , копія проекту градобудівельного розрахунку для будівництва блокованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_12 , копія підготовчих матеріалів для розробки проекту землеусустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Водолій».;

-Відповідь департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 11.11.2016 року з додатками.;

- Ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року.;

- Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.04.2016 року з додатком проектом житлової забудови таунхаси «Георг-Град» за адресою: АДРЕСА_3 .;

-Відповідь управління архітектури та містобудування від 14.11.2016 року з додатками.;

-Заява від 05.03.2018р. про долучення документів до матеріалів справи від ТОВ «Водолій» з додатками копії документів.;

- Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_7 що належить ОСОБА_46 , ОСОБА_6 ;

-Постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 16.02.2018 року.;

-Копія витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.12.2015 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_25 подав заяву, що керівництвом «Georg Grand» під час здійснення будівництва готелю незаконно захопили об`єкти нерухомості, які належать територіальній громаді м. Одеси та розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та від 17.03.2016 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_47 подав заяву від директора ТОВ «Водолій» про те, що судовий експерт ОСОБА_48 , 05.12.2014 року на замовлення ОСОБА_49 та ОСОБА_50 склав передчасні та необґрунтовані висновки будівельно-технічного експертного дослідження №30/214 та № 31/2014 від 05.12.2014 року про відповідність житлових будинків за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_9 , без відповідної перевірки.;

-Постанова про визнання речових доказів від 01.03.2018 року.;

- Ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2018 року.;

-Ухвала апеляційного суду Одеської області від 15.08.2018 року.;

-Постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 12.02.2019 року.;

-Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000549 від 11.02.2019 року.;

-Копія цивільної справи за позовом Інспекції ДАБК в Одеській області до ОСОБА_6 (в 2 (двох) томах).;

2.3 Позиція сторони захисту.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 , вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбачених ч.3 ст.197-1 КК України не визнала та надала наступні покази. ТОВ Водолій ніколи не набував право постійного користування спірною земельною ділянкою та ніколи не був її володільцем.

В обвинувальному акті зазначено: 17.04.2001р. ОМР було прийнято рішення № 2405-ХХІІІ Про затвердження технічної документації з інвентаризації земельної ділянки та оформлення ТОВ Водолій (надалі за текстом Потерпілий) документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою площею 1,0434 га.

28.12.2001 Одеською міською радою прийнято рішення № 3052-ХХІІІ, яким зі складу раніше наданої ТОВ Водолій земельної ділянки було вилучено її частину площею 0,782 га, та передано у власність громадянам, тобто фактично у постійному користуванні ТОВ Водолій () залишилась земельна ділянка площею 0, 2614 га по вул. Бабушкіна, 1 у м. Одесі.

Але дане Рішення ОМР не підтверджує виникнення права постійного користування, воно надавало у 2001 році ТОВ Водолій право на оформлення на постійне користування земельною ділянкою.

Так, відповідно до вказаного рішення вирішено оформити ТОВ Водолій документи, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою площею 1,0434 га, за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, для експлуатації та обслуговування домоволодіння.

Також вирішено зобов`язати ТОВ Водолій замовити в управлінні земельних ресурсів оформлення документів, що посвідчують право постійного користування ТОВ Водолій земельною ділянкою.

Відповідно до зазначеного вище рішення вирішено, що управлінню земельних ресурсів, за встановленим законом порядком, видати ТОВ ВОДОЛІЙ документи, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою відповідно до п. 2 цього рішення та внести відповідні зміни до земельної облікової документації.

Рішення Одеської міської ради, згідно якого у ТОВ Водолій була можливість оформити та володіти земельною ділянкою прийняте 17.04.2001 року № 2405-ХХІІІ Про затвердження технічної документації з інвентаризації земельної ділянки та оформлення Товариству з обмеженою відповідальністю Водолій документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою площею 1,0434 га за адресою м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, для експлуатації та обслуговування домоволодіння.

Щодо виникнення у ТОВ Водолій права постійного користування земельною ділянкою площею 1,0434 га за адресою м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, для експлуатації та обслуговування домоволодіння, слід зазначити наступне.

Таким чином, у ТОВ Водолій могло виникнути право постійного користування земельною ділянкою тільки після:

- встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості)

- отримання державного акту на постійне користування земельної ділянки та зареєстрованого Одеською міською радою.

Наявність двох умов одночасно підтверджує наявність права на постійне користування і можливість взагалі користуватися земельною ділянкою.

ТОВ Водолій усюди посилається на наявність Акту встановлення меж земельної ділянки, наданої у постійне користування ТОВ Водолій, для експлуатації та обслуговування домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна , 1 від 17.05.2001 року та технічної документації по складанню державного акту ТОВ Водолій і вважає, що цього достатньо що б стверджувати про наявність у нього права на постійне користування земельною ділянкою.

Але, як вже вказувалось Земельний Кодекс України чітко визначав момент виникнення права на земельну ділянку і документа, який би надавав це право ТОВ Водолій - не має.

Крім того, Акт встановлення меж земельної ділянки, наданої у постійне користування ТОВ Водолій, для експлуатації та обслуговування домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна , 1 від 17.05.2001 року та технічна документація по складанню державного акту ТОВ Водолій розроблені на земельну ділянку площею 1,0434 га.

28.12.2001 року Одеська міська рада прийняла рішення № 3052-ХХІІІ Про зміну цільового призначення та надання у приватну власність громадянам України земельних ділянок, загальною площею 0,7820 га, за адресою: м. Одеса, Київський район, вул. Бабушкіна, 1, для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель.

Тобто, у ТОВ Водолій було вилучено із земельної ділянки, на яку вже було встановлено межі (Акт встановлення меж земельної ділянки від 17.05.2001 року та технічна документація по складанню державного акту) земельну ділянку площею 0,7820 га.

Фактично станом на 28.12.2001 року у ТОВ Водолій залишилося право на оформлення постійного користування земельної ділянки площею 0,2614 га.

ТОВ Водолій у зв`язку зі зміною площі та конфігурації земельної ділянки, яка залишилися після прийняття Одеською міською радою рішення № 3052-ХХІІІ від 28.12.2001 року, не замовив нову технічну документацію по складанню державного акту, також не були встановлені в натурі межі земельної ділянки площею 0,2614 га, за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1.

У 2002 році фізичні особи, які отримали земельні ділянки у власність на підставі рішення Одеської міської ради № 3052-ХХІІІ від 28.12.2001 року, оформили право власності.

Відповідно до нових норм Земельного кодексу України фізичні особи отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки, загальна площа яких складає 0,7820 га.

Таким чином, ні тоді (період кінець 2001 до липня 2003 роки) , ні зараз Одеська міська рада не могла видати ТОВ Водолій Державний акт на право постійного користування на підставі технічної документації по складанню державного акту ТОВ Водолій для експлуатації та обслуговування домоволодіння за адресою : м. Одеса, Київський район, вул. Бабушкіна, 1 на земельну ділянку площею 1,0434 га.

Для відома, міські ради видавали Державні акти до липня 2003 року, після затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, наказом Державного комітету по земельних ресурсах № 174 від 02.07.2003 року, дану функцію стали виконувати структурні підрозділи Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Взагалі Державні акти як документи, що посвідчували право на земельні ділянки існували до 01.01.2013 року, до набрання чинності Закону України Про Державний земельний кадастр.

З 01.01.2013 року по теперішній час оформлення речових прав на земельну ділянку (право власності, користування земельною ділянкою) здійснюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обмежень ст. 126 чинного Земельного кодексу України.

Ігноруючи фактичні обставини (відсутність підстав для оформлення права постійного користування відповідно до рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 року № 2405-ХХІІІ), вимоги діючого законодавства України, ТОВ Водолій у вересні 2013 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради з позовом про визнання противоправним дій Одеської міської ради та Одеського міського управління земельних ресурсів щодо невидачі ТОВ Водолій документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою відповідно до п. 2 рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 року № 2405-ХХІІІ Про затвердження технічної документації з інвентаризації земельної ділянки та оформлення Товариству з обмеженою відповідальністю Водолій документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою площею 1,0434 га за адресою м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, для експлуатації та обслуговування домоволодіння; а також зобов`язання Одеську міську раду та Одеське міське управління земельних ресурсів на виконання п.2, п.4 зазначеного рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 року № 2405-ХХІІІ видати ТОВ Водолій документи, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою за адресою м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1, для експлуатації та обслуговування домоволодіння та внести відповідні зміни до земельно-облікової документації.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2015 року по справі №522/23442/13-а у задоволені позову ТОВ Водолій відмовлено. Ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 02.06.2016 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.05.2015 року залишено в силі.

Суд у рішенні зазначив - враховуючи те, що ТОВ Водолій відповідно до ст. 92 ЗК України не може набути право постійного користування земельною ділянкою, а також беручи до уваги те, що до компетенції управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради не відноситься оформлення та видача державних актів про право власності чи постійного користування земельними ділянками, тобто будь-які правові підстави для видачі документів, що посвідчують право постійного користування домоволодіння ТОВ Водолій відсутні, суд вважає, що у задоволенні уточнених позовних вимог ТОВ Водолій до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання дій противоправними та зобов`язати вчинити певні дії необхідно відмовити у повному обсязі.

Подача даного позову підтверджує те, що ТОВ Водолій теж вважає, що у нього не оформлене та не виникало право постійного користування землею.

Оформити його що у 2013 році, що зараз не можливо, та і підстав вже немає.

Існують дії, які повинно було виконувати ТОВ Водолій у певний період часу, та вимагати оформлення права постійного користування землею в певний період часу, тоді коли це було можливо в рамках діючого земельного законодавства.

До того ж, звертаю увагу що на адвокатський запит Департамент комунальної власності ОМР зазначає: ТОВ Водолій не було виконано п. 3 рішення ОМР від 17.04.2001р. № №2405-ХХІІІ, в частині, оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Окремо зазначаємо, рішень щодо передачі ТОВ Водолій у власність або користування земельної ділянки за вказаною адресою Одеською міською радою не приймались. Інформація щодо оформлення державного акта на право користування земельної ділянки за/адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1 ТОВ Водолій в Департаменті відсутня».

Окрім того, ТОВ Водолій згідно ст. 5 Закону України Про плату за землю в редакції на період процесу початку оформлення ТОВ Водолій права постійного користування землею, об`єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні на умовах оренди.

Факт відсутності оплати за землю свідчить, про те що ТОВ Водолій з 2002 року не використовував земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1.

Ще одним фактом не використання даної земельної ділянки з боку ТОВ Водолій є наступне.

Згідно рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 року № 2405-ХХІІІ земельна ділянка площею 1,0434 га за адресою м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1 надавалася ТОВ Водолій для експлуатації та обслуговування домоволодіння. На підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2001 року ТОВ Водолій належало 26/100 домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_3 , що складається із зазначених в схематичному плані літерами Ф-кам`яний спальний корпус, площею 418,4 кв.м., Э-кам`яний склад, площею 240,7 кв.м., Х,У вбиральні, Ц-душова, Ч, ш сараї, Щ-ТП, Ю, Ъ, Я веранди, №№7-10 огородження, ІV мостіння. Загальною площею 659,1 кв.м., розташованих на території 10434 кв.м., які знаходились за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1.

По факту вже не існує жодного об`єкту, які перелічені у договорі купівлі-продажу від 03.04.2001 року та визначені у технічному паспорті.

У зв`язку з тим, що ТОВ Водолій в особі директор ОСОБА_11 маніпулює фактами, вводить суди в оману, подає штучні позови, посилаючись на порушення прав, якій вже давно не має, один із фізичних осіб, у власність якому було передана частина земельної ділянки згідно з рішенням Одеської міської ради № 3052-ХХІІІ від 28.12.2001 року, подав до Київського районного суду м. Одеси позов до ТОВ Водолій про визнання припиненим права власності ТОВ Водолій на 26/100 частин домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_3 , В рамках справи № 520/5968/17 Київського районного суд м. Одеси, на виконання ухвали суду від 12.10.2017 року, Товариством з обмеженою відповідальністю Оціночна фірма ІНЮГ Експертиза була проведена судова земельно-технічна експертиза, яка встановила, що станом на момент проведення експертизи, об`єкти нерухомого майна зазначені у договорі купівлі-продажу від 03.04.2001 року як власність ТОВ Водолій відсутні на земельних ділянках, що надані у власність фізичним особам по рішенню Одеської міської ради № 3052-ХХІІІ від 28.12.2001 року.

Про факт відсутності нерухомого майна, директору ТОВ Водолій ОСОБА_11 , відомо, оскільки його жінка ОСОБА_51 , теж отримала земельну ділянку у власність, на якій раніше знаходилися веранда літера Я, частина веранди літера Ю, частина веранди літера Ъ та частина огорожі.

25.05.2018 року Київським районним судом м. Одеси було винесено рішення по справі № 520/5968/17, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.12.2019року, яким визнано припиненим право власності ТОВ Водолій на 26/ 100 частин домоволодіння АДРЕСА_3 , що належать йому згідно договору купівлі-продажу від 03 квітня 2001 року, серії АВР, № 782773, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_52 , зареєстровано в реєстрі за № 2878, зареєстрованого 04 квітня 2001 року, комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради за 676, стр. 179 кн.11 неж, у зв`язку із знищеннями.

На даний час Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 03.03.2021 року касаційну скаргу ТОВ Водолій задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Розгляд справи ще не закінчено. Однак, хочу повідомити, що Верховний суд погодився з тим фактом, що об`єктів нерухомості не існує. Також з цим погодився і представник ТОВ Водолій ОСОБА_53 .

Приймаючи до уваги, що усі фізичні особи отримали у власність земельні ділянки по рішенню Одеської міської ради № 3052-ХХІІІ від 28.12.2001 року та збудували житлові будинки, можливо зробити висновок, що 26/100 домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_3 , що складається із зазначених в схематичному плані літерами Ф-кам`яний спальний корпус, площею 418,4 кв.м., Э-кам`яний склад, площею 240,7 кв.м., Х,У вбиральні, Ц-душова, Ч, ш сараї, Щ-ТП, Ю, Ъ, Я веранди, №№7-10 огородження, ІV мостіння. Загальною площею 659,1 кв.м., розташованих на території 10434 кв.м., які знаходились за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 1 не існує , ще з 2002 року.

Тому з 2002 року відсутня підстава винесення 17.04.2001 року Одеською міською радою рішення № 2405-ХХІІІ надання земельної ділянки для експлуатації та обслуговування домоволодіння.

ТОВ Водолій, слідчий Київського ВП у м. Одесі та прокурор Одеської міської прокуратури № 1, в своїх документах (заявах, клопотаннях, тощо) посилаються як на підтвердження факту наявності у ТОВ Водолій права постійного користування спірною земельною ділянкою на Постанову Великої палати Верховного суду від 20.09.2018 р., справа № 521/17710/15-а. Той факт, що в даній постанові взагалі не йдеться мова про отримання права користування ТОВ Водолій спірною земельною ділянкою, а тим паче надання її останньому у власність.

Суть даної постанови зводиться до того, що пункт 1 додатку до рішення Одеської міської ради від 29 жовтня 2014 року № 5647-VI Про скасування рішень Одеської міської ради (далі - рішення № 5647-VI) в частині скасування рішення Одеської міської ради від 17 квітня 2001 року № 2405-ХХІІІ Про затвердження технічної документації з інвентаризації земельної ділянки та оформлення ТОВ Водолій документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою площею 1,0434 га за адресою: Бабушкіна, 1, для експлуатації та обслуговування домоволодіння, було скасовано лише на підставі того, що ТОВ Водолій лише розпочав реалізацію свого суб`єктивного права - рішення ОМР № 2405-ХХІІІ від 17.04.2001 р., однак жодним чином ніяк не визнання за ТОВ Водолій права постійного користування спірною земельною ділянкою.

А також те, що на реалізацію вказаного рішення в подальшому на підставі рішення № 3052-ХХІІІ з користування ТОВ Водолій було вилучено частину земельної ділянки загальною площею 0,7820 га, яку передано у власність громадянам ОСОБА_33 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_26 , ОСОБА_34 , ОСОБА_54 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_26 , і ці громадяни отримали державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, це рішення не може бути в подальшому скасоване органом місцевого самоврядування.

Вважаєю за необхідне ще раз повідомити Суд, що підтвердженням того факту, що ТОВ Водолій з 17.04.2001р. не здійснено реалізацію Рішення Одеської міської ради від 17.04.2001р. №2405-ХХІІІ, є відсутність у матеріалах кримінального провадження Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, отриманого ТОВ Водолій.

Звертаю Вашу увагу, що ТОВ Водолій ніколи не був власником, постійним користувачем земельних ділянок площею 0,0639 га по АДРЕСА_7 та земельної ділянки площею 0, 091 га по АДРЕСА_8 .

До набуття права власності на вищезазначені земельні ділянки ОСОБА_55 та ОСОБА_56 їх власником була виключно Одеська міська рада.

Для встановлення суті кримінально караного самовільного зайняття земельної ділянки важливим є визначення моменту виникнення права власності на земельну ділянку чи права користування нею. За чинним земельним законодавством право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Це означає, що наявність рішення уповноваженого органу про передачу земельної ділянки у власність або надання її у користування поки що не створює права на землю і є лише умовою виникнення такого права у майбутньому.

З вищевикладеного вбачається, що жодні права ТОВ Водолій, ані інших осіб, моїми діями або інших осіб ( ОСОБА_57 , ОСОБА_58 ) не були порушені, у зв`язку з чим ТОВ Водолій не може приймати участь у даній справі в якості потерпілого.

Окрім того, в матеріалах справи кримінального провадження наявні документи в яких ТОВ «Водолій» на підтвердження вини ОСОБА_6 , посилається на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року, справа № 520/3536/13-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2014 року, яким було задоволено позовну заяву інспекції ДАБК в Одеській області до ОСОБА_6 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Водолій», про знесення самочинного будівництва та зобов`язано ОСОБА_6 за власний рахунок знести самочинно зведені шість будівель загальною площею 725 кв. м. та приміщення для охорони площею 40 кв. м., що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_3 .

Однак, в вищезазначених документах потерпілий, на нашу думку, навмисно не повідомляє про те що дані судові рішення Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 р., були скасовані, а провадження по справі закрито, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Звертаємо увагу Поважного суду на той факт, що після цього інспекцією ДАБК в Одеській області не було подано жодного позову до мене, ОСОБА_6 в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим дані рішення не можуть слугувати підставою підтвердження моєї вини.

Рішенням Одеської міської ради від 28 грудня 2001 року № 3052-ХХІІІ з користування ТОВ Водолій (за його згодою) вилучено земельну ділянку площею 0,7820 га за адресою: АДРЕСА_3 ; змінено цільове призначення та надано безкоштовно у приватну власність громадянам України земельні ділянки за рахунок земель, вилучених у ТОВ Водолій - для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарських споруд, зокрема: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,0720 га передана у власність ОСОБА_28 , а земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,0720 га передана ОСОБА_27 .

08 лютого 2002 року ОСОБА_28 та ОСОБА_27 отримали державні акти на право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням - будування та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

29 серпня 2011 року ОСОБА_28 та ОСОБА_27 продали зазначені земельні ділянки ОСОБА_6 (кадастрові номери :38:002:0041, :38:002:0042).

Вона придбала вказані земельні ділянки с метою будівництва житлових будинків для власних потреб. З цією метою я звернулась до фахівців в області проектування ФОП ОСОБА_59 , який розробив з початку Містобудівельний розрахунок для будівництва блокованих житлових будинків на ділянках АДРЕСА_14 (кадастрові номери :38:002:0041, :38:002:0042) а потім і проекти на будівництва блокованих житлових будинків на ділянках АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради 05.06.2012 року видало Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки АДРЕСА_15 та АДРЕСА_16 , то б то було надано мені право будувати два блокованих житлових будинка.

Виконує діюче законодавство вона подала пакет документів до Інспекції ДАБК в Одеській області та 11.06.2012 року отримала дві Декларації про початок виконання будівельних робіт.

В цей час до неї звернулись громадяни ОСОБА_60 та ОСОБА_61 . Вони поцікавилися можу я оказати їм послугу та організувати на їх земельних ділянках будівництво жилих домів, аналогічних моїми.

Також вони розповили про наявність у них права на вказанні земельні ділянки. Надали копію рішення сесії Одеської міської ради № 1653-VI Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі від 23.12.2011року. Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_62 та ОСОБА_63 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_3 для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_43 , а по АДРЕСА_9 ОСОБА_63

ОСОБА_57 та ОСОБА_58 розповіли, що мають на меті, в встановленому законом порядку в подальшому отримати у власність земельні ділянки, які будуть відведені їм, що також планують розпочинати будівництво і було б непогано, якби їх будинки були схожі, витримані в одному стилі, і взагалі побудовані як один масив.

Вона погодилась їм допомогти. Усі разом ОСОБА_6 , ОСОБА_58 та ОСОБА_57 уклали 08 лютого 2012 року угоду. Згідно даної угоди сторони домовились про співробітництво в будівництві жилих домів. Сторони визначили, що орієнтовано вартість будівельних робіт буде складати із розрахунку 3 200 грн. за кв. м., що еквівалентно 400 доларів США. На виконання даної Угоди передали мені ОСОБА_57 800 000 грн, що еквівалентно 100 000 доларів США, а ОСОБА_58 1 184 000 грн., що еквівалентно 148 000 доларів США.

Після цього, вона замовила та отримала у ФОП ОСОБА_12 робочий проект житлової забудови одинадцяти таунхаусів «Геогр Град». Так як, вона, ОСОБА_6 будувала для себе блоковані танхауси, то і ОСОБА_57 і ОСОБА_58 почали будувати блоковані танхауси двоповерхові блоковані житлові будинки.

Звертаю увагу Поважного суду на той факт, що будинки, які будувалися на земельних ділянках, які належать їй, будувалися виключно за її кошти та її силами, а на земельній ділянці, яку згодом у власність було передано ОСОБА_43 виключно за кошти та силами ОСОБА_64 , на земельній ділянці, яку згодом у власність було передано ОСОБА_63 виключно за кошти та силами ОСОБА_65 .

У грудні 2012 року житлові будинки були побудовані. Так, 20 грудня 2012 року між нами, ОСОБА_6 , ОСОБА_56 та ОСОБА_55 було укладено акт про виконання Угоди від 08.02.2012 року.

Даним актом підтверджено, що вона, ОСОБА_6 :

- за рахунок ОСОБА_64 організувала будівництво житлового будинку загальною площею 237, 9 кв. м. на земельній ділянці АДРЕСА_3 кадастровий номер :38:002:0098, загальною площею 711,87 кв. м.

- за рахунок ОСОБА_50 організувала будівництво житлового будинку загальною площею 356 кв. м. на земельній ділянці АДРЕСА_3 кадастровий номер :38:002:0099, загальною площею 711,87 кв. м.

Також сторони підтвердили, що саме ОСОБА_57 та ОСОБА_58 самостійно будуть оформлювати право власності на свої житлові будинки.

Довожу до відома суду, що на даний час власником збудованих ОСОБА_56 та ОСОБА_55 будинків є її донька ОСОБА_66 .

ОСОБА_66 придбала будинки у ОСОБА_64 та ОСОБА_50 по договорам купівлі-продажу.

У 2015 році ОСОБА_57 та ОСОБА_58 звернулися до неї з пропозицією придбати у них збудовані будинки, оскільки вони вирішили їх продати. Але на той час у мене не було достатньо коштів, а пускати чужих людей по сусідству я не хотіла, тому запропонувала звернутися до її доньки з пропозицією придбання. ОСОБА_66 послухала її рекомендації та вирішила вкласти наявні кошти в нерухомість.

Враховуючи все вище викладене прошу виправдати за ч. 3 ст. 197-1 КК України за відсутністю складу злочину.

Разом з тим, з метою дотримання змагальності сторін кримінального провадження у сукупності з завданнями кримінального провадження відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В світлі загальної функції судового контролю за дотриманням прав і інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За клопотанням сторони захисту за погодженням з прокурором та потерпілим судом було задоволено клопотання про допит свідків захисту та дослідження письмових доказів.

На підтвердження своєї позиції стороною захисту надані наступні документи, які на думку останньої спростовуються факти та обставини, викладені в обвинувальному акті, а також висунуте прокурором обвинувачення, а саме:

-Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по кримінальному провадженню № 520/16589/19 за № 616 від 16.03.2020 року з якої вбачається, що за результатами проведених досліджень встановлено наступне: житловий будинок загальною площею 237,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_7 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0108; житловий будинок загальною площею 356,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_8 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0107; житловий будинок загальною площею 241,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_11 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0042; житловий будинок загальною площею 241,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_12 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:00041, відповідають вимогам діючий нормативно-технічній документації в області будівництва та такі об`єкти можливо прийняти до експлуатації відповідно до Постанови КМ України від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Житловий будинок загальною площею 237,9 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_7 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0108 є ОСОБА_57 ; житловий будинок загальною площею 356,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_8 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0107 є ОСОБА_58 ;

-Показання, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_64 , який показав, що звернувся до Одеської міської ради про відведення земельної ділянки, після чого вони надали у власність зазначену земельну ділянку. У 2012 році у ОСОБА_67 завершилось будівництво, вона надала дозвіл на проект і він вирішив побудувати такий саме будинок, він надавав гроші приблизно 800 тисяч, загалом за проекти і всі інші документи. На теперішній час зазначена земельна ділянка належить ОСОБА_68 він продав їй ще у 2015 році.

2.4 Висновки Суду, а також підстави для виправдання обвинуваченої з зазначенням мотивів, з яких Суд відкидає докази обвинувачення.

Вислухавши показання обвинуваченої, потерпілого та свідків, дослідивши надані сторонами провадження докази, взявши до уваги доводи сторони обвинувачення та захисту, повно та всесторонньо оцінивши всі обставини у сукупності, Суд за своїм внутрішнім переконанням, виходячи із засад їх допустимості, достатності, достовірності та належності, аналізуючи їх у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням наданих доказів, дійшов стійкого переконання, що безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті в суді, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, за кваліфікуючими ознаками ч. 3 ст. 197-1 КК України самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Згідно ст.2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, що передбачено ст. 25 КПК України.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.94 КПК України, зокрема, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Визначення поняття самовільного зайняття земельної ділянки дано в ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та у листі Державного комітету України з земельних ресурсів «Щодо застосування терміна «самовільне зайняття земельної ділянки» № 14-17-4/12991 від 11.11.2008 р., відповідно до яких "самовільне зайняття земельної ділянки" це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Юридичними ознаками самовільного зайняття земельних ділянок є:

- вчинення будь-яких дій, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки (активна поведінка);

- відсутність відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду);

- відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки;

- не визнання дій щодо земельної ділянки правомірними жодним нормативним актом.

Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огороджуванні ділянки, знищенні і встановленні межових знаків та у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження дерев чи кущів, розміщення будівельних матеріалів, тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як власник чи законний користувач і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин.

Склад кримінального правопорушення являє собою абстракту теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: два об`єктивних (об`єкт, об`єктивну сторону) і два суб`єктивних (суб`єкт, суб`єктивну сторону). Кожен елемент включає певний набір ознак: обов`язкових і факультативних для кваліфікації діяння як злочину.

Об`єктивна сторона злочину передбачено с. 197-1 ч.3 КК України полягає у самовільному будівництві будівель на самовільно зайнятті земельній ділянки.

Самовільне будівництво слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію і капітальний ремонт об`єктів будівництва, яке було здійснене за однією з таких

обставин: 1) на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) без належного дозволу чи належного затвердженого проекту; 3) з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самовільне зайняття ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Остання належить на праві власності іншій особі (фізичній чи юридичній), яка володіє нею на інших законних підставах (наприклад, на підставі договору оренди). Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Відповідно до рішення Одеської міської ради № 2405-ХХІІІ від 17.04.2001 року з якого вбачається, що:

1. Затвердити технічну документацію з інвентаризації земельної ділянки площею 1,0434 га фактично займаної домоволодіння ТОВ «Водолій», за адресою: м. Одеса, вул.. Бабушкіна,1

2. Оформити ТОВ «Водолій» документи, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою площею 1,0434 га, за адресою: м. Одеса, вул.. Бабушкіна,1, для експлуатації та обслуговування домоволодіння.

3. Зобов`язати ТОВ «Водолій»: замовити в управлінні земельних ресурсів оформити документи, що посвідчують право постійного користування ТОВ «Водолій» земельною ділянкою. (дотримуватись рішень вказаних в п.п. 3,4,5,6 вказаного рішення).

Відповідно до рішення Одеської міської ради № 3052-ХХІІІ від 28.12.2001 року з якого вбачається, що:

1. Вилучити з користування ТОВ «Водолій» (за його згодою) земельну ділянку, загальною 0,7820 га, за адресою: м. Одеса, вул.. Бабушкіна,1.

2. Затвердити проекти відведення земельних ділянок.

3. Змінити цільове призначення та надати безкоштовно у приватну власність громадянам України земельні ділянки, за рахунок земель вилучених згідно з п. 1 цього рішення, за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель: ОСОБА_33 земельну ділянку АДРЕСА_3 за проектом, площею 0,0820га; ОСОБА_30 земельну ділянку АДРЕСА_17 за проектом, площею 0,0820га; ОСОБА_29 земельну ділянку АДРЕСА_9 за проектом, площею 0,0820га; ОСОБА_69 земельну ділянку АДРЕСА_18 за проектом, площею 0,0820га; ОСОБА_26 земельну ділянку АДРЕСА_19 за проектом, площею 0,0820га; ОСОБА_34 земельну ділянку АДРЕСА_20 за проектом, площею 0,0820га; ОСОБА_28 земельну ділянку АДРЕСА_4 за проектом, площею 0,0720га; ОСОБА_27 земельну ділянку АДРЕСА_5 за проектом, площею 0,0720га; ОСОБА_31 земельну ділянку АДРЕСА_21 за проектом, площею 0,0730га; ОСОБА_26 земельну ділянку АДРЕСА_22 за проектом, площею 0,0730га, (дотримуватись рішень вказаних в п.п. ,4,5,6,7 вказаного рішення).

Відповідно до рішення Одеської міської ради № 7050-VІ від 10.09.2015 року з якого вбачається, що:

1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :38:002:0108) площею 0,0639 га, за адресою: АДРЕСА_7 .

2. Передати гр.. ОСОБА_43 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлові та громадської забудови міста), вказану у п.1 цього рішення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (дотримуватись рішень вказаних в п.п. 3,4,5, вказаного рішення).

Згідно з поданими документами до суду громадянин ОСОБА_11 посилається, що ним були прийняті усі заходи, що розробки та оформлення належним чином правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , але суд не може прийняти зазначені копії документів, як належні докази щодо право користуванням або володінням зазначеної земельної ділянки, тому як відсутні дані про погодження та реєстрації дозвільних документації в Одеській міській раді та управлінні архітектури та містобудування.

Суд оцінюючи в сукупності матеріали кримінального провадження, які були предметом дослідження під час з`ясування обставин по справі та долучені до матеріалів провадження приходить до наступного висновку, що ТОВ «Водолій» в особі директора ОСОБА_11 по даній справі взагалі не може бути у якості потерпілого, тому як надане право на розробку та затвердження технічної документації на земельну ділянку 1,0434 га, за адресою: м. Одеса, вул.. Бабушкіна,1 рішення Одеської міської ради за № 2405-ХХІІІ від 17.04.2001 року було скасоване рішенням Одеської міської ради № 3052-ХХІІІ від 28.12.2001 року, вилучено з користування ТОВ «Водолій», земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул.. Бабушкіна,1 змінили цільове призначення та розподілили між іншими громадянами.

В ході судового розгляду судом встановлено та не ким з учасників кримінального провадження не спростовано, що з 2001 року по теперішній час ТОВ «Водолій» в особі ОСОБА_11 не отримало жодного правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що розташовано за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того в ході судового розгляду вивчені копії цивільної справи згідно якого рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.10.2014 року, яким було задоволено позовну заяву інспекції ДАБК в Одеській області до ОСОБА_6 , третя особа ТОВ «Водолій» про знесення самочинного будівництва та зобов`язано ОСОБА_6 за власний рахунок знести самочинно зведені шість будівель загальною площею 725 кв.м. та приміщення для охорони площею 40 кв.м., що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_3 . Проте відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.12.2015 року зазначені рішення скасовані.

Відповідно до Постанови Великої палати Верховного Суду від 20.09.2018 року з якої вбачається, що Постанову Вищого адміністративного суду України від 29.11.2016 року скасувати. Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 року залишити в силі, суд не може сприйняти як доказ винуватості інкримінуємого кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ст. 197-1 ч. КК України зазначену прокурором Постанову Великої Палати від 20.09.2018 року, у зв`язку з тим, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2015 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 року не були предметом дослідження письмових доказів, наданих учасниками даного кримінального провадження.

Крім того суд приходить до переконання, що всі вище зазначені рішення судів долучені державним обвинувачем лише підтверджують факт цивільних відносин між ТОВ «Водолій» в особі ОСОБА_11 та Одеською Міською Радою.

Враховуючи вище викладену інформацію в сукупності з матеріалами справи суд приходить до переконання, що ТОВ «Водолій» в особі ОСОБА_11 не набуло у власність, оренду або інше право володіння земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 , крім того суд окремо зазначає, що протягом розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 суду не надано, що земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 в незаконний спосіб були розподілені між громадянами: ОСОБА_33 ; ОСОБА_30 ; ОСОБА_29 ; ОСОБА_69 ; ОСОБА_26 ; ОСОБА_34 ; ОСОБА_28 ; ОСОБА_27 ; ОСОБА_31 ; ОСОБА_26 та які саме дії з боку ОСОБА_6 були виконання для заволодіння земельними ділянками №№ НОМЕР_3 які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, Земельний Кодекс України чітко визнав момент, з якого особа (суб`єкт) набуває прав землекористування. Відповідно до ст. 22 ЗК України (№ 561-ХІІ від 18.12.1990р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно ст. 23 ЗК України в цій же редакції право власності або право користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

У відповідності до ст. 125 Земельного Кодексу України (№ 2768-ІІІ від 25.10.2001р.) Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Ст. 126 цього ж Кодексу Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином суд обґрунтовано приходить до висновку, що у ТОВ «Водолій» могло виникнути право постійного користування земельною ділянкою тільки після : встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості); отриманні державного акту на постійне користування земельної ділянки та зареєстрованого Одеською міською радою у відповідності до вимог Земельного Кодексу України в редакції (№ 561-ХІІ від 18.12.1990р.).

В ході судового розгляду встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 29.08.2011 року ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_28 земельну ділянку площею 0,0720 га за адресою: АДРЕСА_12 , кадастровий номер земельної ділянки :38:002:0041. Також згідно з договором купівлі-продажу від 29.08.2011 року ОСОБА_6 придбала у ОСОБА_27 земельну ділянку площею 0,0720 га за адресою: АДРЕСА_11 , кадастровий номер земельної ділянки :38:002:0042, тому суд зазначає, що зазначені земельні ділянки перебувають у власності ОСОБА_6 на законних підставах.

В матеріалах справи наявні копії проекту «Жила забудова таунхаси «Геор-Град» за адресою: м. Одеса,вул. Бабушкіна, 1, діл. №№ 7,8» з додатками, з яких вбачається, що на зазначений проект було видано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки №№ 196, 197, крім того в даних документах є заява директора ТОВ «Водолій» в особі ОСОБА_11 про надання згоди на забудову з ескізом та робочим проектом ознайомлений.

Відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.06.2012 року ОСОБА_6 отримала дозвіл на будівництво житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_13 .

Крім того в матеріалах справи наявна декларація про готовність об`єкта до експлуатації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_12 від 15.04.2013 року та декларація про готовність об`єкта до експлуатації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_11 від 16.04.2013 року, при викладених обставинах суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 розпочала будівництво та здійснила будівництво житлового будинку у спосіб передбачений на момент будівництва та не порушувала діючого законодавства щодо будівництва.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 показала, що до неї звернувся ОСОБА_70 та ОСОБА_71 про допомогу в будівництві житлового будинку, який вона розпочала будувати на ділянках АДРЕСА_23 , щоб не порушувати архітектурного ансамблю на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Дана обставина підтверджується допитаним в ході судового розгляду показами ОСОБА_49 , який підтвердив факт домовленостей між ОСОБА_6 ним та ОСОБА_72 , крім того після завершення будівництва та введення в експлуатацію будинків вони їх продали ОСОБА_68 . Крім того суд, окремо зазначає, що в матеріалах справи наявні додаткові розроблені документи, які надавали можливість забудовувати земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 поруч з земельними ділянками №№7,8.

Суд приходить до обґрунтованого переконання, що станом на 2012 рік ОСОБА_6 мала всі документи, якій надавали право для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того суд не може сприйняти, як належний доказ винуватості ОСОБА_6 долучений державним обвинувачем акт перевірки дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності державних будівельних норм, стандартів і правил від 30.11.2012 року відносно ОСОБА_6 , який був складений ОСОБА_73 ..Приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 30.11.2012 року складений ОСОБА_23 . Протоколом про адміністративне правопорушення від 30.11.2012 року відносно ОСОБА_6 за встановлені правопорушення, передбачені ст. 96 КпАП України. Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 3508 від 03.12.2012 року згідно з якою ОСОБА_6 визнали виною за правопорушення, передбачено ст. 96 КпАП України. Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 17.03.2014 року складеному ОСОБА_20 у присутності ОСОБА_6 . Дана обставина спростовується показами свідка ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , які вони надали під час розгляду справи, що будівництво тривало довгий час вони лише зафіксували не відповідності у будівництві та не дотримані затвердженого проекту, крім того яким чином ОСОБА_6 вела в експлуатацію будівлю їм не відомо.

Вище викладена обставина підтверджується листом Управління архітектури та містобудування від 14.11.2016 року з якого вбачається, що надані містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_13 була замовником ОСОБА_6 зазначені документи підписував та затверджував начальник управління архітектури та містобудування Одеської міської ради ОСОБА_74 . Базан. За спливом часу не вбачається можливості встановити хто з посадових осіб управління здійснював підготовку та надання вказаних містобудівних умов та обмежень. Крім того в управлінні наявні висновки по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_75 від 13.02.2012р., 13.08.2015р., та висновки по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_43 від 13.02.2012р., 13.08.2015р. зазначені проекти висновків за дорученням начальника управління були підготовлені спеціалістами КП «Одеспроект» та підписані уповноваженою особою.

Прокурор, на підтвердження протиправності дій обвинуваченої ОСОБА_6 , також посилається на висновок експерта № 19-2088?2091 від 31.05.2019 року, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, згідно якої: 1. об`єкти, які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0108, АДРЕСА_12 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0041, АДРЕСА_11 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0042, АДРЕСА_8 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0107 згідно проектної документації за функціональним призначенням до житлових будинків та є житловим нерухомим майном. 2. Об`єкти які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0108, АДРЕСА_12 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0041, АДРЕСА_11 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0042, АДРЕСА_8 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0107, є житловим будинком таунхаус в складі групи зблокованих блок-секцій, які за конструктивним рішенням являють собою єдиний об`єкт нерухомості та будівництва та які побудовані в один період часу. 3. На об`єктах, які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0108, АДРЕСА_12 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0041, АДРЕСА_11 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0042, АДРЕСА_8 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0107, було виконане «нове будівництво». У зв`язку із незадоволенням клопотання експерта в частині надання додаткових матеріалів необхідних для проведення досліджень визначити чи відповідають виконані будівельні роботи на об`єкті (ах), які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0108, АДРЕСА_12 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0041, АДРЕСА_11 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0042, АДРЕСА_8 на земельній ділянці за кадастровим номером :38:002:0107 проектній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНіП, стандартам, технічним умовам тощо) не надається можливим.

Проте прокурор заперечує висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 616 від 16.03.2020 року, яка нібито підтверджує невинуватість ОСОБА_76 з підстав, що проведене експертне дослідження на підставі вибірково наданих документів обвинуваченою, а не всіх матеріалів кримінального провадження.

Згідно з висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи № 616 від 16.03.2020 року, вбачається, що що за результатами проведених досліджень встановлено наступне: житловий будинок загальною площею 237,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_7 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0108; житловий будинок загальною площею 356,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_8 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0107; житловий будинок загальною площею 241,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_11 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0042; житловий будинок загальною площею 241,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_12 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:00041, відповідають вимогам діючий нормативно-технічній документації в області будівництва та такі об`єкти можливо прийняти до експлуатації відповідно до Постанови КМ України від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Житловий будинок загальною площею 237,9 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_7 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0108 є ОСОБА_57 ; житловий будинок загальною площею 356,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_8 , на земельній ділянці кадастровий номер :38:002:0107 є ОСОБА_77 .

Оцінюючи зазначені вищі висновки експертів в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд приходить до переконання, що вказані висновки не суперечать один одному, а навпаки доповнюють один одного та узгоджуються між собою, дана обставини підтверджується показами експерта ОСОБА_24 , свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , які в повному обсязі підтверджують, що технічна документація була розроблена у відповідності до вимог діючого законодавства архітектури та будівництва, початок будівництва можливий тільки після погодження технічної документації. В подальшому будівництво відбувалось відповідно до розробленої документації, що підтверджується під час слідчого експерименту. Крім того блоковані будинки та танхаус це тотожні поняття, слова різного походження. Об`єкти дослідження в зазначених висновках мають назви «блоковані будинки» та «житлові будинки» які побудовані в рамках земельних ділянках та у відповідності до нормативно-технічної документації в області будівництва та таки об`єкти можливо прийняти до експлуатації

Відповідно до ч.1 ст.242 КПК України, не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Також слід зауважити, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.10.2014 року задоволено позовну заяву інспекції ДАБК в Одеській області до ОСОБА_6 , третя особа ТОВ «Водолій», про знесення самочинного будівництва та зобов`язано ОСОБА_6 за власний рахунок знести самочинно зведені шість будівель загальною площею 725 кв.м. та приміщення для охорони площею 40 кв.м.,Ю що розташовані на земельній ділянці по вул.

Крім того суд окремо зазначає, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2018 року та постанови Одеського апеляційного суду від 16.05.2023 року припинено право власності ТОВ «Водолій» на 26/100 частин домоволодіння АДРЕСА_3 . Проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року, вищевказані рішення судів були скасовані, а провадження по справі закрито, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

В ході судового розгляду судом встановлено, що ДАБК в Одеській області не зверталось до ОСОБА_6 з жодним позовом, дана обставина підтверджує факт, що з ДАБК в Одеській області відсутні будь які вимоги, щодо не законного будівництва ОСОБА_6 ..

Крім того покази ОСОБА_6 в частині укладання угоди між нею та ОСОБА_56 , ОСОБА_72 про будування житлових будинків за адресою: АДРЕСА_3 , які її донька ОСОБА_78 в подальшому придбала, прокурор під час з`ясування обставин по справі не спростував, а тому суд їх сприймає як достовірні.

Вище викладена інформація підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.03.2018 року вбачається, що земельні ділянки та житлові будинки, які є об`єктом кримінального дослідження зареєстровані за ОСОБА_79 та ОСОБА_6 .

Суд прийшов до висновку, що досліджені докази не містять прямих або опосередкованих доказів досягнення обвинуваченої ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Після аналізу та оцінки кожного з наданих стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів а також достатності та взаємозв`язку для правильного встановлення всіх обставин, що входять у предмет доказування в кримінальному провадженні, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до ч. ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підстав яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ч.1 ст.91 КПК України зокрема передбачено, що у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Згідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи. Особа не може піддаватися кримінальному покаранню доки не буде визнана винною в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення. Всі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь обвинуваченого.

У відповідності зі ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України - особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обов`язок доказування події кримінального правопорушення та вини особи покладається на сторону обвинувачення безпосередньо в судовому засіданні.

За положеннями ч. 4 статті 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи, не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зокрема, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

В той же час, статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи вимоги положень ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено - кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме після засудження судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожного на справедливий суд та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення - вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є - верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд охоплює надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium ЄСПЛ зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 Протоколу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд - є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Протоколу 1 Конвенції, не є абсолютним : воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Протоколу 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №688/788/15-к, провадження №51-597км17) у рішенні від 04.07.2018 року вказав: «Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону».

За таких обставин, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина обвинуваченої ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельні ділянці не доведена на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні зазначеної обвинуваченої є склад вказаного кримінального правопорушення.

За таких обставин, відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України, суд вважає, що відносно обвинуваченої ОСОБА_6 слід постановити виправдувальний вирок, оскілки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

2.5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався Суд.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертиз на загальну суму 45530 гривень, суд вважає за доцільне відшкодувати за рахунок держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільний позов, заявлений ТОВ «Водолій» в особі директора ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про стягнення 15 145 937 (п`ятнадцять мільйонів сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім) суд залишає без розгляду відповідно до ч.3 ст.129 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування та судового розгляду, підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст.ст.8, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 7, 9, 18, 100, 124, 129, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, Суд

3. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому обвинувачені за ч.3 ст.197-1 КК України та виправдати її, на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад вказаного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не обирався.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2018 року на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) площею 0,0639 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 (кадастровий номер :38:002:0108) право власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2015, серія та номер: 2017, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_80 , яка зареєстрована за ОСОБА_79 , рнокпп: НОМЕР_4 .

- на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) загальною площею 237,9 кв.м. (житлова площа 136,5 кв.м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_7 право власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2015, серія та номер 2014, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_80 , яка зареєстрована за ОСОБА_79 , рнокпп: НОМЕР_4 .

- на земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) площею 0,091 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 (кадастровий номер :38:002:0107) право власності на яку на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2015, серія та номер: 2023, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_80 , яка зареєстрована за ОСОБА_79 , рнокпп: НОМЕР_4 .

- на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101) загальною площею 356 кв.м. (житлова площа 204,4 кв.м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_8 право власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2015, серія та номер 2020, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_80 , яка зареєстрована за ОСОБА_79 , рнокпп: НОМЕР_4 .

- на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) загальною площею 241,4 кв.м. (житлова площа 82,4 кв.м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_11 право власності на підставі свідоцтва про право власності від 26.11.2014, серія та номер НОМЕР_5 , виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області., яка зареєстрована за ОСОБА_6 , рнокпп: НОМЕР_6 .

- на житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) загальною площею 241,2 кв.м. (житлова площа 81,6 кв.м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_12 право власності на підставі свідоцтва про право власності від 14.11.2014, серія та номер НОМЕР_7 , виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області., яка зареєстрована за ОСОБА_6 , рнокпп: НОМЕР_6 .

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертиз на загальну суму 45530 гривень відшкодувати за рахунок держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільний позов, заявлений ТОВ «Водолій» в особі директора ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про стягнення 15 145 937 (п`ятнадцять мільйонів сто сорок п`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім) суд залишає без розгляду відповідно до ч.3 ст.129 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1