Справа № 357/5886/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0000109, внесеному 19.12.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця призваного під час мобілізації, кухаря їдальні 23 військової санітарної летючки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону: ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Так встановлено, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді кухаря їдальні 23 військової санітарної летючки військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), приблизно о 15.00 год. 04.10.2022 самовільно залишив 23 військову санітарну летючку військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 та до 08 год. 30 хв. 12.12.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто, військовослужбовцем (крім строкової служби).

20.06.2023 під час підготовчого судового розгляду відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 5 ст. 407 КК України у зазначеному діянні.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку, а також відповідно до ст. 76 КК України покласти обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 20.06.2023.

Прокурор в судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання з іспитовим строком тривалістю один рік.

Так, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття ОСОБА_3 та обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, які судом не встановлені, даних про його особу, а саме обвинувачений є військовослужбовцем призваного під час мобілізації, кухар їдальні 23 військової санітарної летючки військової частини НОМЕР_1 , де останній характеризується позитивно, має місце реєстрації, яке співпадає з його фактичним місцем проживання, де також характеризується позитивно, розлучений, але має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, тобто обвинувачений має допустимі міцні соціальні зв`язки та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, який є тяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Таким чином суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 20.06.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 20.06.2023 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Суддя: ОСОБА_7