КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.04.2023 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської Області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді два місяці, тобто до 07.06.2023 включно.

Строк домашнього арешту ухвалено обчислювати з моменту винесення ухвали.

Покладено на підозрювану ОСОБА_6 такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду по даному кримінальному _____________________________________________________________________________________Справа №357/3622/23 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2730/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

провадженні за першою вимогою; 2) не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; 4) утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; 5) носити електронний засіб контролю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, та застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а у разі прийняття рішення щодо можливості визначення розміру застави, визначити підозрюваній ОСОБА_6 розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень, та покласти на неї, у разі внесення застави, такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії розгляду справи), за першою вимогою; не відлучатися із міста Біла Церква Київської області без дозволу слідчого прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Санкція ч. 2 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років. Однак, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001499 від 29.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні 4 кримінальних правопорушень, а також останню 18.05.2021 оголошено у розшук Коростенським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, що, на думку прокурора, дає підстави для застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також прокурор вказував на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, яка підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні нового умисного злочину проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років.

Крім того, підозрювана перебуває у розшуку, не працевлаштована, не має постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, позбавлена батьківських прав відносно всіх своїх неповнолітніх дітей, кримінальне правопорушення нею вчинено в період дії воєнного стану.

Апелянт звертав увагу на те, що 09.12.2022 та 22.12.2022 обвинувальні акти відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України скеровано до Приморського суду міста Одеса.

На переконання прокурора, поведінка ОСОБА_6 вказує на її сміливість та кмітливість у вчиненні злочину, а відтак наявність у неї морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема корисливих. Зайнята позиція виправдання злочинної поведінки свідчить про відсутність каяття, та як наслідок вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_6 , з огляду на наявність високого ступеню ризику продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення та постійною зміною місця проживання підозрюваної.

Таким чином, не можливо запобігти наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчим суддю не взято до уваги те, що зі слів підозрюваної, за адресою: АДРЕСА_1 вона проживає на підставі договору оренди, однак у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи, які б підтверджували право ОСОБА_6 на користування вказаним житлом.

Крім того, враховуючи відомості про особу підозрюваної, прокурор ставить під сумнів можливість ОСОБА_6 сплачувати орендну платну за раніше зазначену квартиру.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку підозрюваної ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Як убачається із матеріалів судового провадження, в провадженні слідчого СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001499 відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 08.08.2022 близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_6 з метою вчинення шахрайських дій прийшла до ресторану «Samjene», який розташований по пров. Банковому 9 в м. Біла Церква Київської області.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману керуючої вказаного ресторану ОСОБА_9 повідомила останній недостовірну інформацію, що вона надавала завдаток за банкет, який було заплановано на 26.02.2022 в приміщенні ресторану «Samjene», однак цей бенкет не відбувся, оскільки заклад не працював через військову агресію рф та попросила повернути нібито залишений нею завдаток у сумі 1000 грн.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_6 , помиляючись у добросовісності намірів останньої, передала їй кошти у сумі 1000 грн.

ОСОБА_6 , розуміючи, що потерпіла ОСОБА_9 не здогадується про її злочинні наміри, вважаючи свій протиправний умисел доведеним до кінця, заволоділа грошовими коштами останньої в сумі 1000 гривень та в подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вище вказану суму.

Крім цього, встановлено, що 10.02.2023 близько 11 год. 34 хв. ОСОБА_6 з метою вчинення шахрайських дій прийшла до ресторану «Samjene», який розташований по пров. Банковому 9 в м. Біла Церква Київської області.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману керуючої вказаного ресторану ОСОБА_9 повідомила останній недостовірну інформацію, що вона надавала завдаток за банкет, який заплановано на 12.02.2023 в приміщенні ресторану «Samjene» і що це свято не відбудеться у зв`язку із сімейними обставинами та попросила повернути залишений завдаток у сумі 1000 грн. Також повідомила ОСОБА_9 недостовірну інформацію, про те, що банкет було замовлено та ім`я ОСОБА_10 або ОСОБА_11 , при цьому назвавши номер мобільного телефону, на який нібито було здійснено замовлення.

Однак, кримінальне правопорушення ОСОБА_6 не було доведено до кінця з причин, які не залежали від її волі, так як потерпіла ОСОБА_9 , перевіривши недостовірну інформацію, яку надала ОСОБА_6 відмовила останній в поверненні грошових коштів, оскільки вказаного замовлення не було в базі даних ресторану.

Крім того, 10.02.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 з метою вчинення шахрайських дій прийшла до кафе «LaFamilia», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману адміністратора вказаного кафе ОСОБА_12 повідомила останній недостовірну інформацію, що вона надавала завдаток за бенкет, який заплановано на 14.02.2023 в приміщенні кафе «LaFamilia» і що це свято не відбудеться у зв`язку із сімейними обставинами та попросила повернути нібито залишений нею завдаток у сумі 1000 грн.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_12 , будучи введеною в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_6 , помиляючись у добросовісності намірів останньої, передала їй кошти у сумі 1000 грн.

ОСОБА_6 , розуміючи, що потерпіла ОСОБА_12 не здогадується про її злочинні наміри, вважаючи свій злочинний умисел доведеним до кінця, заволоділа грошовими коштами останньої в сумі 1000 гривень та в подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на вище вказану суму.

Крім того, 18.02.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 з метою вчинення шахрайських дій прийшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману продавця вказаного магазину ОСОБА_13 повідомила останній недостовірну інформацію, що вона є донькою клієнтів, які цього дня замовили виготовлення меблів та попросила повернути залишені останніми завдаток у сумі 1000 грн.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_13 , будучи введеною в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_6 , помиляючись у добросовісності намірів останньої, передала їй кошти у сумі 1000 грн.

ОСОБА_6 , розуміючи, що потерпіла ОСОБА_13 не здогадується про її злочинні наміри, вважаючи свій злочинний умисел доведеним до кінця, заволоділа грошовими коштами останньої в сумі 1000 гривень та в подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на вище вказану суму.

Крім того, 15.03.2023 близько 16 год. 35 хв. ОСОБА_6 з метою вчинення шахрайських дій прийшла до дитячої ігрової кімнати «AmiGami», яка розташована за адресою: Київська обл. м. Біла Церква б-р. Олександрійський 52А/1А.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману адміністратора вказаної дитячої ігрової кімнати ОСОБА_14 повідомила останній недостовірну інформацію, що вона надавала завдаток за бенкет, який заплановано на 25.03.2023 в приміщенні дитячої ігрової кімнати «AmiGami» і що це свято не відбудеться у зв`язку із хворобою дітей та попросила повернути залишені нею завдаток у сумі 500 грн.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_14 , будучи введеною в оману, не усвідомлюючи дійсний злочинний намір ОСОБА_6 , помиляючись у добросовісності намірів останньої, передала їй кошти у сумі 500 грн.

ОСОБА_6 , розуміючи, що потерпіла ОСОБА_14 не здогадується про її злочинні наміри, вважаючи свій злочинний умисел доведеним до кінця, заволоділа грошовими коштами останньої в сумі 500 гривень та в подальшому розпорядилась ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на вище вказану суму.

31.03.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 190, та у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

04.04.2023 слідчий слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської Області ОСОБА_5 , в якому просила застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк досудового розслідування, тобто до 31.05.2023, а у разі прийняття рішення щодо можливості визначення розміру застави, визначити підозрюваній ОСОБА_6 розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень, із покладенням на неї, у разі внесення застави, наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії розгляду справи), за першою вимогою; не відлучатися із міста Біла Церква Київської області без дозволу слідчого прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.04.2023 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 07.06.2023 включно, із покладенням на підозрювану ОСОБА_6 наступних обов`язків: 1) прибувати до слідчого, прокурора, суду по даному кримінальному провадженні за першою вимогою; 2) не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; 4) утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; 5) носити електронний засіб контролю.

З таким висновком частково погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про недоведеність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувавши щодо неї запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України.

При цьому, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність слідчим та прокурором існування у кримінальному провадженні такого ступеню вірогідності ризиків переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, запобігти яким здатен лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчим суддею враховано під час розгляду клопотання дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні зв`язки, раніше судима, не має постійного джерела доходу, та взято до уваги процесуальну поведінку підозрюваної під час здійснення досудового розслідування.

Як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваної та конкретних обставин інкримінованих їй кримінальних правопорушень, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до підозрюваної більш м`який запобіжний захід.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй кримінальних правопорушень та тяжкості покарання за вказані злочини, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю кримінальних правопорушень, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

При цьому, апеляційна скарга не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінальних правопорушень та особи підозрюваної, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Сама лише тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.

Разом з тим, колегією суддів у порядку ч. 2 ст. 404 КПК України встановлено, що дійшовши обгрунтованого висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя визначив строк дії ухвали про застосування такого запобіжного заходу до 07.06.2023 без врахування вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Як визначено п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у межах кримінального провадження № 0001499 ОСОБА_6 повідомлено про підозру 31.03.2023, а тому, з урахуванням положень п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, граничним днем закінчення строку досудового розслідування є 31.05.2023.

На час звернення 04.04.2023 слідчим із клопотанням до слідчого судді, та на день розгляду слідчим суддею вказаного клопотання, відомостей про зупинення кримінального провадження № 0001499 , та як наслідок, переривання строку досудового розслідування, а також даних про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001499 у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України, матеріали клопотання не містили та прокурором під час розгляду клопотання не надано.

Крім того, звертаючись із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, слідчий у клопотанні порушував питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 строком саме до 31.05.2023.

Однак, слідчий суддя, визначивши строк дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком до 07.06.2023, не звернув уваги на вказані обставини, та фактично визначив строк дії ухвали поза межами строку досудового розслідування, які існували на час звернення з клопотанням, що не передбачено нормами кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що таке порушення тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та необхідність постановлення судом апеляційної інстанції нової ухвали.

З урахуванням викладеного, виходячи з положень ч. 3 ст. 407 КПК України, якими не передбачено можливість часткового скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга пркоурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого - скасуванню із постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування, а саме до 31.05.2023 включно.

Керуючись 176-178, 181, 194, 376, 404, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_15 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської Області ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування, а саме до 31 травня 2023 року включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду;повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити до 31 травня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3