Номер провадження: 11-кп/813/169/23
Справа № 520/7227/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»ОСОБА_7 на вирокКиївського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 року в кримінальному провадженні №0004686 від 12.11.2017 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, працює приватним підприємцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком суду частково задоволено цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 126609,15 грн. (сто двадцять шість тисяч шістсот дев`ять гривень 15 копійок) та моральну шкоду у розмірі 6330,46 грн. (шість тисяч триста тридцять гривень сорок шість копійок).

Також стягнуто із ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 100000 грн. (сто тисяч гривень).

В іншій частині цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в сумі 26000 грн. (двадцять шість тисяч гривень).

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі 6165,15 грн. (шість тисяч сто шістдесят п`ять гривень п`ятнадцять копійок).

Відмовлено в задоволенні цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 витрат на правову допомогу в сумі 26000 грн. (двадцять шість тисяч гривень).

Вироком суду вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за наступних обставин.

11.11.2017 року, о 13:40 год., водій ОСОБА_8 у світлий час доби, керуючи належним йому технічно справним легковим автомобілем марки «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща), рухаючись по проїзній частині вул. Інглезі, з боку вул. Академіка Корольова в напрямку вул. Космонавта Комарова, в Київському районі м. Одеси, допустив порушення вимог п.п.2.3.«б», 1.5, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, яке виразилося у наступному.

Так, попереду названого автомобіля «Skoda Octavia» в попутному з ним напрямку здійснював рух пасажирський автобус «БОГДАН», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який здійснював перевезення пасажирів за міським маршрутом № 148, та який для здійснення висадки-посадки пасажирів зупинився у правої обочини проїзної частини вул. Інглезі м. Одеси перед нерегульованим пішохідним переходом, позначеним дорожнім знаком 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, який розташований навпроти будинку №3 зазначеної вулиці. Коли вказаний автобус «БОГДАН» зупинився, то з його салону на вулицю вийшов пішохід ОСОБА_9 , який обійшов вказаний автобус справа, а після цього вийшов на проїзну частину вул. Інглезі на вищевказаний нерегульований пішохідний перехід, по якому став перетинати проїзну частину названої вулиці в напрямку будинку №3, тобто справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Skoda Octavia».

В цей час водій ОСОБА_8 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 «Зебра» і перед яким у правій смузі попутного для нього напрямку руху проїзної частини перед нерегульованим пішохідним переходом біля бордюру зупинився автобус «БОГДАН» для висадки пасажирів та надання переваги в русі пішоходам, своєчасно не знизив швидкість руху свого автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, не переконався, що пішоходи закінчили перехід проїзної частини, не впевнився у відсутності небезпеки для пішоходів, продовжив, не зупиняючись, проїжджати пішохідний перехід ліворуч від автобусу «БОГДАН», який стояв перед нерегульованим пішохідним переходом, внаслідок чого допустив ближче до середини проїзної частини наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_12 , який, перетинав проїзну частину по вказаному нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Skoda Octavia».

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_8 вказаних правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішоходові ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у виді: сполученої краньо-хребетної травми, в єдиний комплекс якої входять - забій головного мозку легкого ступеню, садна голови, переломовивих тіла 4-го шийного хребця, лінійний перелом тіла 5-го шийного хребця, які утворилися від дії тупих твердих предметів в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода), і які за цим критерієм, відповідно до Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.), відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Зазначені необережні дії водія ОСОБА_8 суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Вказаний вирок переглядався судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_13 , який оскаржував вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

23.01.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_13 та вирок Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін (а.п.66 т.2).

26.10.2020 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли матеріали за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_7 на вирок від 12.12.2018 року, яка згідно штампу вхідної кореспонденції Київського районного суду м. Одеси зареєстрована 22.10.2020 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 року справу розподілено до розгляду колегії суддів в складі: головуючий суддя ОСОБА_14 , судді: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

03.11.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду задоволено заяви суддів ОСОБА_14 та ОСОБА_16 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги представника ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_7 на вирок від 12.12.2018 року та матеріали провадження передано до апарату Одеського апеляційного суду для виконання вимог ст.35 КПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2020 року справу передано для розгляду колегії у складі: головуючий суддя ОСОБА_17 , судді: ОСОБА_15 , ОСОБА_18

05.11.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду задоволено заяву судді ОСОБА_17 про самовідвід від розгляду кримінального провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2020 року справу передано для розгляду колегії у складі: головуючий суддя ОСОБА_2 , судді: ОСОБА_15 , ОСОБА_18 .

13.11.2020 року ухвалою судді-доповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу представника ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_7 на вирок від 12.12.2018 року повернуто особі, яка її подала, з підстав не долучення апелянтом належних документів на підтвердження права подання апеляційної скарги.

Супровідним листом копія ухвали від 13.11.2020 року та апеляційна скарга з додатками направлена на адресу представника ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_7 , а матеріали кримінального провадження повернуті до Київського районного суду м. Одеси.

11.01.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду повторно надійшли матеріали за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_7 , в якій, не оскаржуючи фактичних обставин справи, доведеності винуватості засудженого ОСОБА_8 та кваліфікації його дій,апелянт просить скасувати вирок суду в частині стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_9 126609,15 грн. матеріальної шкоди та 6330,46 грн. моральної шкоди та відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» матеріальну та моральну шкоду, з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування того факту, що потерпілим не обґрунтовані та документально не підтвердженні вимоги цивільного позову.

11.01.2021 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями Одеського апеляційного суду справу передано до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_19 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_20

13.01.2021 року ухвалою судді-доповідача ОСОБА_19 призначено до розгляду клопотання представника ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку.

01.07.2021 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , передано судді-доповідачу ОСОБА_16 , у складі колегії суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , у зв`язку із прийняттям Вищою радою правосуддя рішення 10.06.2021 року про звільнення судді ОСОБА_19 з посади судді, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

12.07.2021 року на підставі службової записки судді ОСОБА_16 , з метою недопущення порушення строків розгляду справи у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_2 у відпустці, замінено суддю-учасника колегії суддів ОСОБА_2 , та визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 .

12.07.2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду задоволено заяви суддів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, а матеріали провадження передано до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст.35 КПК України для визначення інших суддів.

14.07.2021 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями кримінальне провадження передано для розгляду колегії суддів: ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

20.07.2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду задоволено заяву судді ОСОБА_14 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги, а матеріали кримінального провадження передано до апарату апеляційного суду для виконання вимог ст.35 КПКУкраїни.

26.07.2021 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

12.05.2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду задоволено клопотання представника цивільного відповідача та поновлено строк на апеляційне оскарження вироку.

Судовий розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України (далі - КПК), проведено за відсутності представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС», потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 , засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_21 , які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації прав учасників судового провадження на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС»; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в повному обсязі. Ці обставини цивільним відповідачем не оспорюються, законність призначеного ОСОБА_8 покарання переглядалась Одеським апеляційним судом про що постановлена ухвала від 23.01.2020 року, у зв`язку з чим колегія суддів, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача стосовно скасування вироку суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 126609,15 грн матеріальної шкоди та 6330,46 грн моральної шкоди, та прийняття рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС», з посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано, що цивільний позивач не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, що не доведено правомірність володіння ОСОБА_8 на території України автомобілем «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща), а також те, що потерпілим не обґрунтовано та не доведено понесені ним витрати, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.393 КПК апеляційну скаргу мають право подавати цивільний відповідач або його представник у частині, що стосується вирішення цивільного позову.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що представником потерпілого ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_10 до суду першої інстанції подавався цивільний позов про стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» матеріальної шкоди у розмірі 126609,15 грн та моральної шкоди у розмірі 10000 грн.; про стягнення із ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 190000 грн, а також про стягнення солідарно з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_8 витрат на правничу допомогу у розмірі 26000 грн (а.п.24-74).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник потерпілого вказує, що завдана матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_9 становить 126609,15 грн, що включає витрати на лікування потерпілого, придбання медикаментів, медичного інвентарю, медичного обстеження, на підтвердження чого долучив копії чеків та інші документи.

Моральну шкоду з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» представником потерпілого визначено у розмірі 10000 грн та обґрунтовано душевними стражданнями потерпілого, емоційним стресом, фізичним болем від отриманих травм, нанесення його здоров`ю шкоди, вимушеної зміни способу життя потерпілого ОСОБА_9 , а також необхідності його тривалого лікування.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2018 року залучено до кримінального провадження в якості цивільного позивача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» (а.п.77 т.1).

06.08.2018 року представником цивільного ПрАТ «Страхова Група «ТАС» до суду першої інстанції подано відзив на цивільний позов, якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» в повному обсязі, у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог (а.п.105-121 т.1).

Представник потерпілого надав до суду першої інстанції відповідь на вказаний відзив, з уточненням його позовних вимог (а.п.204-208 т.1).

З оскарженого вироку вбачається, що під час розгляду справи представник потерпілого зменшив суму вимог в частині стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» моральної шкоди з 10000 грн до 6330,46 грн.

Вироком суду від 12.12.2018 року частково задоволено цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 та стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 126609,15 грн. (сто двадцять шість тисяч шістсот дев`ять гривень 15 копійок) та моральну шкоду у розмірі 6330,46 грн. (шість тисяч триста тридцять гривень сорок шість копійок). Також стягнуто із ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 100000 грн. (сто тисяч гривень).

В іншій частині цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в сумі 26000 грн. (двадцять шість тисяч гривень).

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз в сумі 6165,15 грн. (шість тисяч сто шістдесят п`ять гривень п`ятнадцять копійок).

Відмовлено в задоволенні цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 витрат на правову допомогу в сумі 26000 грн. (двадцять шість тисяч гривень).

З урахуванням положень ст.393 КПК, апеляційна скарга цивільного відповідача підлягає розгляду лише в частині, що стосується безпосереднього вирішення цивільного позову представника потерпілого до цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

Згідно з положенням ч. 1 ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.5 ст.128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.129 КПК, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Також у ч.1 ст.368, ч.ч.3, 4 ст.374 КПК передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Наведені вимоги закону судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову, були виконанні.

Суд першої інстанції вірно врахував, що ДТП, яке мало місце 11.11.2017 року, сталося за участі автомобіля «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща), під керуванням водія ОСОБА_8 , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована у ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на підставі страхового полісу від 01.11.2017 року серії АК №9396133 відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованими розрахунки сум стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» матеріальної шкоди на суму 126609,15 грн та моральної шкоди на суму 6330,46 грн, заявлених представником потерпілого.

Одночасно судом відмовлено в задоволенні цивільного позову представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 про стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 витрат на правову допомогу в сумі 26000 грн. (двадцять шість тисяч гривень).

При розгляді цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди суд першої інстанції врахував те, що внаслідок заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень через ДТП потерпілий був вимушений проходити курс тривалого лікування в медичних закладах м. Одеси та м. Києва. Оскільки ОСОБА_9 проходив стаціонарне лікування в ТОВ «МЕДКЛІНІК» в період з 12.11.2017 року по 17.11.2017 року в м. Одесі, де на лікування, на обстеження і діагностику було витрачено 8500 грн. В період з 17.11.2017 року по 21.11.2017 року потерпілий проходив стаціонарне лікування в Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України в м. Києві, де хворому через оперативне втручання проведене фіксуваня двох хребців хребта титановими кейджем і пластиною, проведене медикаментозне лікування: антибіотикотерапія, знеболювальна терапія, дегідратаційна терапія. За надані медичні послуги в Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України були понесені витрати на суму 4403,32 грн. та на придбання ліків в аптеці за призначенням лікарів 1765,43 грн. Для придбання необхідних виробів медичного призначення (титанових кейджа і пластини, фіксуючого коміру, а також комісійні витрати на послуги банків) витрачено 114530 грн. Понесені також транспортні витрати в сумі 1227,40 грн., пов`язані із поверненням потерпілого та супроводжуючого його батька з м. Києва до м. Одеси після лікування.

Суд першої інстанції вірно встановив, що підстави та розмір цивільного позову в частині матеріальної шкоди, заявленого на суму 126609,15 грн. в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , підтверджуються дослідженими в суді доказами: Актом надання послуг ТОВ «Медклінік» від 17.11.2017 року № 55, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21.11.2017 року № 67, договором від 17.11.2017 року № 1175-17 про надання медичних послуг на платній основі у Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України, розрахунком та калькуляціями надання платних послуг, випискою із історії хвороби № 5103/365, консультативними висновками лікарів, комп`ютерними томограмами головного мозку, результатами різноманітних аналізів, медичною довідкою, накладною від 20.11.2017 року № 163, рахунком-фактурою № 2111/168 на вироби медичного призначення, квитанціями, чеками, копіями проїзних документів, видатковою накладною, полюсом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу тощо.

Відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1187, 1195 ЦК України, ст.ст. 23, 32, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільний позов в частині матеріальної шкоди суд першої інстанції вірно визнав таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі і стягненню зі страховика ПрАТ «Страхова Група «ТАС» в межах страхових виплат згідно полісу.

Щодо цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції вірно врахував положення ст.326 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 23, 32, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та дійшов висновку, що моральна шкода в сумі 6330,46 грн підлягає стягненню зі страховика ПрАТ «Страхова Група «ТАС».

З урахуванням викладеного, ухвалюючи вирок в частині вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні, суд першої інстанції на законних підставах дійшов висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 126609,15 грн. (сто двадцять шість тисяч шістсот дев`ять гривень 15 копійок) та моральну шкоду у розмірі 6330,46 грн. (шість тисяч триста тридцять гривень сорок шість копійок).

Доводи представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про те, що вирок суду суперечить нормам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже потерпілий не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому, на його думку, позовні вимоги потерпілого до страхової компанії не підлягають задоволенню, колегія суддів визнає безпідставними з огляду на таке.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування. Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон «Про ОСЦПВВНТЗ») .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 пред`явив цивільний позов зокрема до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» як до страхової компанії, з якою у обвинуваченого ОСОБА_8 укладався договір «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тобто, між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час, між обвинуваченим та страховою компанією ПрАТ «Страхова Група «ТАС» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом «Про ОСЦПВВНТЗ» порядку.

Положеннями ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Колегія суддів звертає увагу, що визначений Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на наведене, протилежний підхід, який ставив би в залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК.

Водночас, у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінального провадження і належать до предмету доказування. В цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений в постанові від 19.06.2019 року (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», не є обов`язковим.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 17.10.2019 року (справа № 401/1688/17), від 17.11.2021 року (справа № 333/384/20), від 19.05.2020 року (справа № 375/1346/19), від 26.09.2019 року (справа №712/6628/17).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на користь потерпілого ОСОБА_9 шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, оскільки саме за потерпілим залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав (із заявою до страхової компанії чи з позовом до суду), відповідає вимогам закону, є вмотивованим та обґрунтованим.

З огляду на викладене, доводи цивільного відповідача про те, що цивільний позов представника потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки потерпілий ОСОБА_9 не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, є безпідставними.

Доводи представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про те, що цивільний позов представника потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки не доведено правомірність володіння автомобілем «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща) обвинуваченим ОСОБА_8 на території України станом на дату ДТП, тобто на 11.11.2017 року, колегія суддів визнає неспроможними з огляду на таке.

Згідно оскарженого вироку під час розгляду кримінального провадження на підставі досліджених доказів, а саме копії посвідчення водія ОСОБА_8 , копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9396133 від 01.11.2017 року встановлено, що ОСОБА_8 на момент ДТП на відповідній правовій підставі володів автомобілем «SKODA OCTAVIA», р.н. НОМЕР_3 .

Також суд першої інстанції вказав, що для висновку суду про правомірність володіння ОСОБА_8 забезпеченим транспортним засобом не мають значення відомості чи відсутність таких відомостей з Державної фіскальної служби України, яка з питання правомірності володіння ОСОБА_8 транспортним засобом відмовила у наданні відповіді як страховику, так і суду, який за клопотанням страховика зробив відповідний запит.

Суд першої інстанції також врахував, що на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «Страхова Група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9396133 від 01.11.2017 року, укладеним на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з вказаним полісом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну в таких сумах: 200000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 100000 грн за шкоду, заподіяну майну (а.п.200 т.1).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Пункт 1.4 статті 1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» визначає, що особи, відповідальність яких застрахована, це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 397 ЦК України володільцем майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Положеннями статті 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

У даному кримінальному провадженні не встановлено обставин стосовно протиправного володіння ОСОБА_8 транспортним засобом «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 , що потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Представником цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС», під час судового провадження таких доказів також не надано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі існування у ПрАТ «Страхова Група «ТАС» будь-яких сумнівів щодо правомірності володіння ОСОБА_8 вказаним автомобілем, товариство не укладало б страховий поліс №АК/9396133 від 01.11.2017 року з ОСОБА_8 а також не приймало б від страхувальника страхові платежі.

Доводи представника цивільного відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про витребування з Державної фіскальної служби України відомостей про правомірність володіння та керування ОСОБА_8 вищевказаним автомобілем, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься запит суду першої інстанції, направлено за клопотанням страхової компанії до Державної фіскальної служби України про надання відомостей про правомірність володіння та користування на території України ОСОБА_8 автомобілем «Skoda», р/н НОМЕР_1 , станом на день ДТП, тобто 11.11.2017 року (а.п.126 т.1).

02.10.2018 року з Державної фіскальної служби України надійшла відповідь, що ДФС України не має правових підстав для надання інформації щодо переміщення через митний кордон України зазначеного в запиті транспортного засобу.

Будь-яких інших клопотань стосовно отримання інформації стосовно правомірності володіння та користування на території України ОСОБА_8 автомобілем, ПрАТ «Страхова Група «ТАС» до суду не подавала.

З огляду на викладене, доводи цивільного відповідача про те, що цивільний позов представника потерпілого не підлягає задоволенню, у зв`язку із недоведеністю правомірності володіння автомобілем «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща) обвинуваченим ОСОБА_8 , колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що не доведені доказами.

Доводи представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про те, що витрати понесені потерпілим у зв`язку із його лікуванням не обґрунтовані та документально не підтверджені, колегія суддів визнає неспроможними та такими, що спростовуються змістом оскарженого вироку та доказами, долученими до цивільного позову представника потерпілого, які були досліджені судом першої інстанції.

Представник цивільного відповідача посилається на те, що за фіскальним чеком від 21.11.2017 року є доведеними лише сума 302,37 грн, а не 1765,43 грн, у зв`язку із тим, що ніби перчатки, лейкопластир та деякі інші лікувальні засоби є необґрунтованими витратами через те, що не містяться в призначеннях лікаря.

Вказані доводи колегія судів не приймає до уваги, оскільки це не спростовує придбання потерпілим в період часу через декілька днів після ДТП ліків та медичних засобів з метою необхідності лікування. Наявні в матеріалах кримінального провадження чеки №29199 від 21.11.2021 року та №47912 від 21.11.2017 року підтверджують придбання потерпілим лікарських засобів на суму 1765,43 грн (а.п.48, 49 т.1).

Колегія суддів визнає необґрунтованою незгоду представника цивільного позивача із сумою 8500 грн за стаціонарне лікування потерпілого, оскільки вказана сума підтверджується актом надання послуг №55 від 17.11.2017 року (між ТОВ «Медклінік» та ОСОБА_9 ), а також квитанцію до прибуткового касового ордеру №67 від 21.11.2017 року (а.п.47, 50, 54 т.1).

Сума понесених потерпілим витрат у розмірі 4403,32 грн, сплачених за перебування в Центральному клінічному госпіталі Державної прикордонної служби України, підтверджується долученим до цивільного позову чеком №7887 від 21.11.2017 року (а.п.55 т.1).

Понесені потерпілим ОСОБА_9 витрати у сумі 20000 грн, підтверджуються квитанцією від 27.11.2017 року, відповідно до якої в призначенні платежу вказано: оплата за товар-набір імплантатів для остеосинтезу зг.рах. №2111/168 від 21.11.2017 року від ОСОБА_9 . Вказану суму витрат представник цивільного відповідача в апеляційній скарзі не заперечує (а.п.53 т.1).

Колегія суддів також вважає безпідставним заперечення апелянтом понесених потерпілим витрат у сумі 91300 грн, оскільки вони підтверджуються квитанцією №1128 від 23.11.2017 року, згідно якої ОСОБА_9 сплатив вказану суму за таким же як і попередній рахунок №2111/168 від 21.11.2017 року, тобто підтверджуються пояснення представника потерпілого, що вказана сума була сплачена за протези видалених 2 хребців. За таких обставин формальне посилання представника цивільного позивача на те, що в квитанції не вказаного чіткої назви медичного засобу колегія суддів визнає безпідставним. Більш того, з урахуванням тілесних ушкоджень, які були отримані потерпілим внаслідок ДТП, не виникає сумнівів в необхідності потерпілому проходження лікування (а.п.51 т.1).

Доводи представника цивільного відповідача про необґрунтованість витрат за накладними №163 від 20.11.2017 року на суму 111300 грн та №2111 від 21.11.2017 року на суму 111300 грн, з посиланням на відсутність сплачених фінансових документів, колегія суддів не враховує, оскільки окремо вказані суми судом першої інстанції за вироком суду не стягувались.

У відповіді на відзив представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 зазначив, що 21.11.2017 року, ФОП ОСОБА_22 за надані ОСОБА_9 вироби медичного призначення, було надано до сплати рахунок фактуру №2111/168 на загальну суму 111300 грн, яка була сплачена ОСОБА_9 двома вищевказаними квитанціями №1128 від 23.11.2017 року на суму 91300 грн та квитанцією від 27.11.2017 року на суму 20000 грн. (а.п.204 т.1)

Колегія судів звертає увагу представника цивільного відповідача на те, що за оскарженим вироком судом першої інстанції визнана доведеною сума понесених потерпілим матеріальних збитків, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на суму 126609,15 грн., а в апеляційній скарзі апелянт порахував у графі загальна сума за чеком 363300,75 грн, та оспорює саме цю суму, хоча вона судом першої інстанції не визнавалась та цивільним позивачем не заявлялась.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що представник цивільного відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_7 в апеляційній скарзі фактично визнає, що відшкодуванню страховиком підлягають обґрунтовані та документально підтверджені витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 , які становлять 24705,69 грн, а також погоджується, що страховик відшкодовує моральну шкоду в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто в розмірі 1235,28 грн. (24705,69/100*5=1235,28 грн), однак навіть фактично частково визнавши обґрунтованими позовні вимоги потерпілого, представник цивільного відповідача все ж таки просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» в повному обсязі.

Інших доводів щодо незаконності прийнятого судом першої інстанції рішення в частині вирішення цивільного позову щодо ПрАТ «Страхова Група «ТАС», цивільним відповідачем в апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування чи зміни вироку, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» не містить у собі достатніх підстав для скасування чи зміни вироку, а судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б свідчили про порушення судом норм матеріального чи процесуального права та є підставою для скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС»ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2018 року у кримінальному провадженні № 0004686 від 12.11.2017 року, щодо ОСОБА_8 ,засудженого за ч.2 ст.286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4