В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1619/22

Провадження № 1-кп/348/125/23

22 травня 2023 року

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна, Івано-Франківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, працюючого по тимчасових заробітках, розлученого, який на утриманні нікого не має, раніше судимого:

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2005 за ч. 1 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу 550 гривень;

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2006 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 550 гривень;

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2007 за ст.69,ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.04.2010 за ст. 69, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 2

років позбавлення волі;

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2011 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, до якого на підставі ст. 71 КК України приєднано 2 місяці позбавлення волі за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 07.04.2010;

- вироком Надвірнянського районного суду від 11.08.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці, та 15.02.2023 звільненого по відбуттю строку;

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинених повторно.

Так, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який в подальшому продовжено до 20 травня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, під час не знятої і не погашеної судимості, повторно вчинив нові умисні корисливі злочини за наступних обставин.

14.07.2022 приблизно об 11:00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Надвірна, вул. Грушевського, Івано-Франківської області, неподалік магазину «Сім`я» побачив потерпілого ОСОБА_5 , який сидів на лавочці та тримав у руках мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» модель «Note 9 Pro» об`ємом пам`яті 6/64 Gb, і у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення його майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання наслідків, в період воєнного стану, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , та без застосування насильства, шляхом ривка, відкрито викрав із рук потерпілого ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» модель «Note 9 Pro» об`ємом пам`яті 6/64 Gb, із чохлом книжечкою вартістю 5 300 гривень, сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 100 гривень та сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» вартістю 125 гривень.

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 5 525 гривень.

Крім того, 29.07.2022 приблизно о 02:20 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , поряд із магазином «Анничка», біля якого побачив відчинені вхідні двері до підвалу одного із будинків. Увійшовши до даного приміщення обвинувачений ОСОБА_4 побачив у проході підвалу гірський спортивний велосипед сіро-синього кольору, після чого в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає в період воєнного стану, таємно викрав гірський спортивний велосипед сіро-синього кольору вартістю 3700 грн., що належить ОСОБА_6 .

Після вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 3700 гривень.

Крім того, 13.03.2023 приблизно о 14 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні будинку, що за адресою АДРЕСА_3 , вживав алкогольні напої спільно із потерпілим ОСОБА_7 .

Під час розпивання алкогольних напоїв та будучи у стані сильного алкогольного сп`яніння, обвинувачеий ОСОБА_4 побачив на столі мобільний телефон марки «Sigma mobil IP-69» чорного кольору, після чого в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки ОСОБА_7 заснув, таємно викрав із стола мобільний телефон марки «Sigma mobil IP-69» чорного кольору, вартістю 2 137,00 гривень, із сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 100 гривень.

Після вчинення крадіжки обвинувачений ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2 237,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладене в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, зазначив, що шкодує про вчинене, просить його суворо не карати, обіцяв, що подібного більше вчиняти не буде. Суду пояснив, що 14 липня 2022 року, неподалік магазину «Сім`я» побачив потерпілого ОСОБА_5 , який сидів на лавочці та тримав у руках мобільний телефон. Забрав у потерпілого телефон, так як думав, що той телефон його. Після чого здав телефон до ломбарду. Був в стані алкогольного сп`яніння. 29 липня 2022 року, вночі, біля магазину «Анничка» в підвалі побачив спортивний велосипед, сіро-синього кольору, який вирішив забрати собі, щоб покататися. Велосипед здав на ринку, гроші пропив. 13.03.2023 близько першої години ночі він прийшов в гості до знайомого, який проживає по АДРЕСА_3 . Розпивали спиртні напої. Приблизно о 14 годині потерпілий ОСОБА_7 заснув, так як був в стані сильного алкогольного сп`яніння та на столі залишив свій мобільний телефон чорного кольору. Він вирішив забрати собі телефон, який потів здав до ломбарду, а гроші пропив. Пізніше телефон викупив та добровільно видав працівникам поліції. Вважає, що причиною скоєння ним злочинів є вживання алкогольних напоїв.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 розглядати без його участі, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечував. Зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 розглядати без його участі, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечував. Зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 розглядати без його участі, щодо проведення судового засідання на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не заперечував. Зазначив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Суд вважає зайвою кваліфікацію дій обвинуваченого двічі за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки вказані епізоди охоплює єдина кваліфікація дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України. Призначення кримінального покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, які мають однакову (єдину) кваліфікацію за відповідною частиною статті Особливої частини КК України не допускається.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєних ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, які вчинялися обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, його посередню характеристику за місцем проживання, те що він на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом та добровільно відшкодував завдані потерпілим збитки, в суді давав послідовні визнавальні показання.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів. Також суд у якості обтяжуючої обставини враховує вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу. Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення, та які повинні оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей кримінального провадження. Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Конкретні обставини вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень оцінені судом повно та всебічно, при цьому також враховується наведені вище дані, що характеризують обвинуваченого.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням вищезазначених обставин справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

Повноваження суду, надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві.

Зазначені дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, у відповідності до положень ст.69 КК України, приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме дійсне щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, позицію потерпілого ОСОБА_5 , який не наполягав на суворому покаранні, беручи до уваги думку державного обвинувачення, а тому суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.186 КК України.

Також судом встановлено, що згідно вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 місяців арешту, яке останнім на даний час відбуто повністю.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 епізоди від 14.07.2022 та від 29.07.2022 вчинив до постановлення вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2022 року, покарання за яким відбув повністю, епізод від 13.03.2023 вчинив після постановлення попереднього вироку та після відбуття покарання, а тому покарання слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК, а при визначенні остаточного покарання слід застосувати положення ч.4 ст.70,72 КК України.

Враховуючи викладене в сукупності, а також обставини справи, особу обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів, їх наслідки, а також те, що обвинувачений маючи непогашену судимість за вчинення аналогічних злочинів проти власності на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив злочин, зокрема, епізод від 13.03.2023 ним вчинено після ухвалення Надвірнянським районним судом вироку від 11.08.2022 та через 25 днів після звільнення по відбуттю строку покарання, суд дійшов до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки ОСОБА_4 не бажає стати на шлях виправлення.

Зваживши на вказані обставини, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, дійшовши при цьому до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства, оскільки попередні засудження та характер вчинених ним дій свідчать про небажання обвинуваченого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.

Обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 28.05.2023, підстав для зміни чи скасування вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає, а тому його слід залишити до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню у дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1415,85 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70, 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворого покарання, призначеного за даним вироком, менш суворим, призначеним вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст.185 КК України від 11.08.2022 року, з урахуванням повністю відбутого покарання у виді трьох місяців арешту, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді домашнього арешту.

Після набрання виро-ком законної сили речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» та коробку до сім-картки компанії мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», фіскальний чек « НОМЕР_1 » сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» та сім-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Надвірнянського РВП - передати потерпілому ОСОБА_5 ;

два DVD-диски марки «Ridata» із відеозаписами з камер відеоспостереження, які розташовані в приймальному відділенні КНП «Надвірнянська ЦРЛ» за 14.07.2022, -зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000217;

мобільний телефон марки «Sigma mobile» чорного кольору, який перебуває на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Надвірнянського РВП - передати потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № CE-19/109-23/3610-ТВ від 22.03.2023 року в сумі 755,12 грн., витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № CE-19/109-22/8322-ТВ від 15.08.2022 року в сумі 660,73 грн., а всього стягнути витрати у сумі 1415,85 (одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) гривень 85 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1