Справа № 484/4041/23
Провадження № 1-КП/484/335/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаусове Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, освіта середня, зареєстрованого і мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця по мобілізації на посаді номера обслуги 2-го міномету 2-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», учасника бойових дій,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2022 ОСОБА_3 призваний по мобілізації на військову службу у Збройних Силах України та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2022 № 185 старшого матроса ОСОБА_3 прийнято на військову службу та призначено на посаду номера обслуги 2-го міномету 2-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший матрос», зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, та визначено таким, що з 08.07.2022 справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк «старший матрос».

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 08.07.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 з територіального центру комплектуваннч та соціальної підтримки, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно ст. 65, 68 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Проходячи військову службу, старший матрос ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 26, 27, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів № 340 від 08.05.1993 року, якою затверджено положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі МВС.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України № 844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія.

Таким чином, посвідчення водія є офіційним документом, оскільки може бути використане як документ - докази у правозастосовчій діяльності, що складається та видається повноважними (компетентними) особами органів державної влади, та складене з дотриманням визначених законом форм та містить передбачені законом реквізити.

Однак, 24.02.2023 року близько 19:47 години на проїжджій частині по проспекту Праці в м. Первомайську Миколаївської області працівниками відділення реагування патрульної поліції Первомайського районного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області було зупинено транспортний засіб ВАЗ-2108 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 і пред`явлено законну вимогу про надання для огляду посвідчення водія та документу про реєстрацію транспортного засобу.

Діючи в особистих інтересах, умисно, достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, а також розраховуючи, що правоохоронці не запідозрять його у використанні підробленого документу для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права на керування транспортними засобами, ОСОБА_3 в цей же час пред`явив та надав для перевірки працівникам поліції завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія на своє ім`я серії НОМЕР_3 , номер НОМЕР_4 , видане 02.09.2022 ТСЦ № 8042, яке він незаконно придбав через невстановлену особу в мережі Інтернет і яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлене не у відповідності до вимог, що пред`являються до даного виду документа, тобто ОСОБА_3 використав завідомо підроблений офіційний документ - посвідчення водія.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не заперечував та пояснив, що дійсно у мережі Інтернет через незнайому особу замовив і придбав посвідчення водія, яким користувався. Коли його зупинили працівники поліції, на їх вимогу він пред`явив таке посвідчення і був викритий. У вчиненому розкаявся.

Ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами: постановою про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, якою підтверджується факт зупинки ОСОБА_3 працівниками поліції 24.02.2023 року о 19.47 годині, під час якої при перевірці документів і було виявлене підроблене посвідчення водія, а також оригіналом такого підробленого посвідчення, який добровільно видав ОСОБА_3 працівникам поліції; висновком судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/115-23/3094-ДР від 07.03.2023 року, якою встановлено факт підробки документа.

Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого проступку в межах пред`явленого обвинувачення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; проходить службу в ЗСУ, є учасником бойових дій, раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, статус учасника бойових дій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується - у виді обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Суд вважає недоцільним призначення покарання у виді штрафу, оскільки виконання такого покарання складно контролювати через перебування ОСОБА_3 в зоні бойових дій. Покарання у виді арешту на думку суду, не сприятиме виправленню ОСОБА_3 як таке, що може відбуватися лише реально на гауптвахті і воно не відповідає особі обвинуваченого та завданням, які він в даний час виконує як військовослужбовець за мобілізацією. Суд вважає, що іспитовий строк в даному випадку буде достатнім стримуючим фактором для того, щоб ОСОБА_3 не вчиняв нових злочинів, продовжив проходження військової служби і перебував під контролем командира військової частини.

На підставі ст. 100 КПК України речовий доказ в наданій справі - підроблене посвідчення водія, яке зберігається у справі, слід знищити, попередньо скасувавши арешт, накладений на нього слідчим суддею.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого на рахунок держави слід стягнути судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи № СЕ-19/115-23/3094-ДР від 07.03.2023 року.

Обвинуваченому раніше запобіжний захід не обирався і суд вважає недоцільним обирати його до набрання вироком законної сили, оскільки досі він сумлінно виконував процесуальні обов`язки і не засуджується до реального відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні проступку, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_6 від 28.02.2023 року у справі № 484/1176/23 провадження 1-кс/484/193/23 на посвідчення водія серії НОМЕР_5 , видане 02.09.2022 року ТСЦ № 8042 на ім`я ОСОБА_3 , і знищити зазначений речовий доказ, який зберігається в матеріалах наданого кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/115-23/3094-ДР від 07.03.2023 року в сумі 1 321 (одну тисячу триста двадцять одну) грн. 46 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: