БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/1412/23
Провадження №1-кс/497/467/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

26.06.2023 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2023 року через канцелярію до суду надійшло клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізовної прокуратури у сфері оборони Південого регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні, внесеному 22.06.2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000063, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 22.06.2023 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 22.06.2023 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Табаки» на виїзді з України громадяни України ОСОБА_4 надав довідку про перебування на консульському обліку та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що містять ознаки підробки.

В ході проведеного 22.06.2023 року огляду місця події виявлено та вилучено:

-паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 12.05.2020 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який упаковано у сейф-пакет Національної поліції України ІNР 1006775;

-довідка про перебування на консульському обліку від 15.06.2023, яка видана на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка упакована у сейф - пакет Національної поліції України ІNZ 2055792.

Постановою старшого дізнавача ОСОБА_6 від 22.06.2023 року тимчасово вилучене майно було визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні (а.с.12).

На даний час, орган досудового розслідування вважає за доцільне дослідити вказаний документ більш детально, з залученням відповідних експертів.

А тому, з метою збереження тимчасово вилученого майна та необхідності його дослідження в ході слідчих дій, за результатами проведення яких зазначене майно може бути використане як речовий доказ, засобом чи предметом вчинення кримінального правопорушення, а його знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з цим є необхідність у накладанні на нього арешту судом, що зумовлено необхідністю збереження цих речових доказів в тому ж стані, що і на момент їх вилучення.

Прокурор та особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 в судове засідання не прибули, кожен окремо надали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність (а.с.19, 22).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Сектором дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000063, відомості щодо якого 22.06.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України (а.с.5).

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснює Білгород-Дністровська спеціалізовна прокуратура у сфері оборони Південного регіону (а.с.8).

В ході проведеного 22.06.2023 року огляду місця події виявлено та вилучено:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 12.05.2020 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який упаковано у сейф-пакет Національної поліції України серії ІNР №1006775;

- довідка про перебування на консульському обліку від 15.06.2023, яка видана на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка упакована у сейф - пакет Національної поліції України серії ІNZ №2055792, про що було складено протокол огляду місця події від 22.06.2023 року (а.с.9-10).

Постановою старшого дізнавача ОСОБА_6 від 22.06.2023 року тимчасово вилучене майно було визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні (а.с.12).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

За змістом ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу огляду місця події від 22.06.2023 року (а.с.9-10) було тимчасово вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні прокурора та у самому протоколі, на яке прокурор просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено наступного дня 23.06.2023 року (а.с.1), та 23.06.2023 року передано до канцелярії суду, що підтверджується вхідним номером на супровідному листі (а.с.20).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, прокурором дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А тому, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного тимчасово вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.78, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування, знищення на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 22.06.2023 року, в кримінальному провадженні за №0000063 від 22.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України за результатами якого вилучено:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 12.05.2020 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідку про перебування на консульському обліку від 15.06.2023 року, яка видана на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначене майно долучити до матеріалів кримінального провадження №0000063 від 22.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти? на старшого дізнавача Сектору дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1