ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/533/23 Справа № 712/3912/23 Категорія: ч. 3 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Соснівського райсуду м. Черкаси від 28.06.2023 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка має загальну повну

середню освіту, розлучена, раніше не

судимої, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 1 місяць до 28.07.2023 р. включно, визначено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 214 720 грн., у випадку внесення якої ОСОБА_8 належить звільнити з-під варти, покласти на ОСОБА_8 наступні зобов`язання: прибувати за першою вимогою до суду; не виїжджати з Черкаської обл. без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування у будь-якій формі зі свідками; повідомляти суд про зміну свого місця проживання за адресом АДРЕСА_1 на іншу адресу, у відповідності до ст. 203 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Соснівського райсуду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 за ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Соснівського райсуду м. Черкаси від 28.06.2023 р. частково задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 1 місяць до 28.07.2023 р ., визначено розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При прийняті такого рішення суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченій, тяжкість покаранння, що загрожує обвинуваченій у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченої, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що обвинувачена може переховуватися від суду, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, тому що, на її думку, їй обрано занадто суворий запобіжний захід, просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, дослідити її матеріальний стан та знизити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначає, що ризики зазначені в клопотання прокурора, не доведені жодним чином, прокурор лише перерахував ризики без надання їм належного обґрунтування та оцінки. Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не враховано того, що вона не порушувала дисципліни, виконувала всі законні вимоги співробітників адміністрації СІЗО, однак зазначені відомості в матеріалах відсутні. Зазначає, що вона має постійне місце проживання, в неї батьки пенсіонери, які потребують стороннього догляду. Ризик того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить лише про упереджене ставлення до неї, оскільки вона не має судимості, має позитивну характеристику. Також, зазначає, що при визначенні розміру застави судом не було досліджено її майнового стану, тому судом призначено занадто великий розмір застави, який є непід`ємним та позбавляє її можливості внесення застави.

Також, на ухвалу суду захисник ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, оскільки, на його думку, ОСОБА_8 обрано занадто суворий запобіжний захід, поросить змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт. Зазначає, що ризики в клопотанні прокурора лише перераховані, без надання їм належного обґрунтування та оцінки. Продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не враховано того, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, в неї батьки пенсіонери, які потребують стороннього догляду, а ризик того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить лише припущення, вона не має судимості, має позитивну характеристику. Також, зазначає, що при визначенні розміру застави судом не було досліджено її майнового стану, тому судом призначено занадто великий розмір застави, який є непід`ємним та позбавляє її можливості внесення застави.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали виділені з судового провадження, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178 та 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Прийшовши до такого висновку, суд першої інстанції врахував позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р., згідно якої, питання обґрунтованості тривалості тримання під вартою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних його обставин. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 та 3 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. При цьому суд врахував, що обвинувачена є особою молодого віку, є особою з інвалідністю, має міцні соціальні зв`язки, а саме має зареєстроване місце проживання, її позитивну характеристику, раніше вона не судима, однак зазначені обставини не є беззаперечно стримуючими факторами.

Суд першої інстанції обґрунтовуючи свій висновок щодо доцільності продовження обвинуваченій строку тримання під вартою та визначивши розмір застави, з огляду на стадію судового розгляду, врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій, характер і обставини вчинення кримінального правопорушення, надав оцінку особі обвинуваченої та з урахуванням цих відомостей, дійшов вірних висновків про те, що ризики, наведені прокурором існують і є доведеними, що не дає підстав для обрання обвинуваченій іншого більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на серйозність висунутого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому вона може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зважаючи, що допит свідків судом не розпочато, не досліджені письмові та речові докази.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та обвинуваченим не доведено.

З урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційний скарг обвинуваченої і захисника про обрання занадто суворого запобіжного заходу та з визначеним розміром застави, тому у суду не було підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та зменшення розміру застави.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час її апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені п. п. 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченої.

Апеляційний суд, вважає, що розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої альтернативних запобіжних заходів, судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 було також визначено розмір застави, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого вона обвинувачується, її можливість переховуватись від суду, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку суду, є підставою для продовження саме виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та її належну поведінку.

Наявність даних, які характеризують особу обвинуваченої, зокрема те, що вона не порушує умови тримання в СІЗО, не переховувалася від слідства та суду та не вчиняла спроб впливу на свідків - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновки суду про те, що вона може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Місцевим судом досліджувалася можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, та зроблено правильний висновок про відсутність таких підстав, з вказаним висновком погоджується і апеляційний суд, а тому доводи апелянтів і в цій частині є безпідставними.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та захисника.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 405 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Соснівського райсуду м. Черкаси від 28.06.2023 р., якою задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 1 місяць до 28.07.2023р. включно, визначено заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 214 720 грн. - залишити без змін.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді