Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

04 липня 2023 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/8342/21

Провадження № 1-кп/635/59/2023

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 187, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Харківський районний суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000406 від 20 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 187, частиною 1 статті 357 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, можливість переховування від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що це може спровокувати його до того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також у клопотанні зазначається, що він офіційного не працює, не має утриманців, тобто у нього відсутні міцні соціальні зав`язки, є особою, яка неодноразово притягувалося до кримінальної відповідальності за корисливі злочини.

Вважає, що для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти продовження відносно нього строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи це тим, що ризики прокурором не доведені, а вини не встановлена. Просила застосувати відносно підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши клопотання та додани до нього докази, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення(ч. 3 ст. 331 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, вчиняти інші кримінальні правопорушення та інше. Таким чином при зміні запобіжного заходу суд також виходить з вищевказаної мети.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язки, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Так, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.07.2021 року стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23.09.2021року, який у подальшому неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.06.2023 року строком до 30.07.2023 року включно.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтованість підозри була врахована саме слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Питання обґрунтованості пред`явленого, обвинувачення з огляду на стадію цього кримінального провадження(підготовка до судового розгляду) наразі не вирішується, оскільки докази, які на думку сторони обвинувачення його підтверджують, підлягають дослідженню в порядку глави 4 КПК України, і лише за наслідком судового розгляду буде вирішено питання обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення.

У зв`язку з цим суд, аргументи сторони захисту та обвинуваченого, що вина у кримінальному правопорушенні, які ставлять у провину ОСОБА_4 не доведена, до уваги не приймає.

Суд надаватиме оцінку винятково питанню існування та зміни заявлених прокурором ризиків, які у своїй сукупності можуть слугувати підставою для продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів можуть вдатися до відповідних дій.

Так, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 187, частиною 1 статті 357 КК України. Характер та фактичні обставини кримінального правопорушення свідчить про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_4 , оскільки він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, і знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушеннях. Санкція частини 2 статті 187 КК України, за якою він обвинувачується передбачає покарання у виді від семи до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, санкція частини 2 статті 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, санкція частини 1 статті 357 КК України обмеження волі до трьох років. Вищевказане кримінальне правопорушення, зокрема передбачене частини 2 статті 187 КК України, відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Обвинувачений не має законних джерел заробітку, відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 лишня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на конкретні обставини справи та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за тяжкий злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних стримуючих факторів, що може виключати наявність ризику переховування від суду.

В даному випадку, суд погоджується, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на те, що судовий розгляд у провадженні ще не розпочатий, ОСОБА_4 обізнаний про місце мешкання потерпілого та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону, останній може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив з метою перешкоджання у наданні свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину.

В даному випадку, суд вважає доведеним існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, на шлях виправлення не став і знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушень. Наявність судимості в даному випадку, суд розцінює, як одну з підстав для обґрунтування того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Також враховується, відсутність законних джерел заробітку, відсутність стійких соціальних зав`язків, за таких обставин, суд вважає доведеним ризик, пов`язаний з тим, що перебуваючи на свободі він може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Тому, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Ураховуючи наведене, на думку суду, наразі існують підстави для продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу, оскільки підстави, які були на час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, продовжують існувати.

Об`єктивних даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, суду захисником та обвинуваченим не надано.

Суд зазначає, що наразі саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою без права внесення застави, відповідає особі обвинуваченого та встановленим обставинам - наявності ризиків, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки. Приймаючи таке рішення, суд відповідно до вимог статті 178 КПК України також перевірив характеризуючи відомості щодо особи обвинуваченого, який є раніше судимий, не працює і немає законних джерел заробітку, немає стійких соціальних зав`язків, як і тяжкість покарання у разі визнання ОСОБА_4 , винуватим, а також враховує суспільну небезпечність вчиненого діяння.

У зв`язку з тим, що формулювання обвинувачення стосується дій пов`язаних з насильством, відповідно до частини 5 статті 182, частини 3 статті 183 КПК України альтернативний запобіжний захід у вигляді застави судом не застосовується.

На підставі вищевикладеного, суд у підготовчому судовому засіданні, перевіривши обґрунтованість та доцільність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , пов`язаного з обмеженням його прав на свободу та особисту недоторканість, дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави відповідає меті його застосування, є пропорційним заявленим прокурором ризикам та запобігає спробам вчинити дії, передбачені пунктам 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 197, 314, 315, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харкіцвської окружної прокурати Харківської області ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 187, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком нашістдесят днів без визначення розміру застави застави - до 01 вересня 2023 року включно.

Строк дії ухвали визначити шістдесят днів, тобто до 01 вересня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той саме строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 07 липня 2023 року.

Суддя ОСОБА_6