Провадження № 1-кп/686/210/23
24 травня 2023 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю - секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Цвіля Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, із середньою - спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого:
- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.06.2021 за ч. 4 ст. 407 КК України до 6 місяців арешту, -
за ч.4 ст.407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, всупереч вимог ст. ст. 11, 16, 49, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, без поважних причин, з 13.10.2021 до 07.06.2022 включно, тобто до моменту добровільного з`явлення до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована по АДРЕСА_3 , обов`язків військової служби не виконував, проводив службовий час на власний розсуд, за місцем проживання, що знаходиться у с. Мала Цвіля Новоград-Волинського району Житомирської області.
Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначив, що не з`явився на військову службу через сімейні обставини, оскільки його дитина являється хворою на ДЦП, сама не в змозі пересуватися та постійно потребує догляду.
Від допиту свідків прокурор відмовився в судовому засіданні та в подальшому на його допиті не наполягав, захисник та обвинувачений проти цього не заперечували і не наполягали на допиті свідків.
Крім показань обвинуваченого, в судовому засіданні були дослідженні матеріали кримінального провадження, надані прокурором, які добуті в ході досудового розслідування, а саме:
- матеріалами перевірки за фактом не прибуття 18.10.2021 р. до військової частини НОМЕР_1 після відбування покарання у вигляді арешту військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_4 ;
- витягом із наказу від 02.12.2021 року №111, про завершення службового розслідування, за яким було встановлено, що військовослужбовець військової служби за контрактом ОСОБА_4 з 18.10.2021 року по 30.11.2021 не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин;
- копією акту службового розслідування від 30.11.2021 року, встановлено, що солдат ОСОБА_4 не прибув до військової частини після відбуття покарання у виді арешту, чим порушив норми ст.ст. 11, 16, 128, 216 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ;
- копією книги обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу НОМЕР_1 , за якою ОСОБА_6 вибув 22.01.2020 р.
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2019 року №9-РС, уклали контракт про проходження ОСОБА_4 службу у Збройних Силах України строком на 3 роки з 14.02.2019 до 14.02.2022, прийнятий на військову службу за контрактом осіб рядового складу;
- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2019 року №36, за яким прийнято солдата ОСОБА_4 на військову службу за контрактом строком на 3 роки від 14.02.2019 року та призначено на посаду стрільця взводу охорони роти військової частини НОМЕР_1 ;
Відповідно до статті 84 КПК України зазначені вище докази містять фактичні дані на підставі яких можливо встановити наявність фактів, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, отримані у встановлений законом спосіб, без будь-яких процесуальних порушень, а тому визнаються судом належними та допустимими, які суд покладає в основу вироку.
Здійснивши, у відповідності до ст. 337 КПК України, судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, в ході якого всебічно, повно та неупереджено з`ясувавши встановлені під час кримінального провадження обставини, перевіривши їх доказами, оцінивши ці докази з точки зору їх достовірності, належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні і кваліфікує його дії за:
- ч.4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану;
Сам обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, будь яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і на даний час, поводиться адекватно. Тому, суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
При обранні йому виду та міри покарання враховується визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, на утримані має дитину з синдромом рухових порушень внаслідок перинатального ураження Центральної Нервової системи.
Обставиною, що пом`якшує йому покарання суд визнає щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому рецидив злочинів.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування цього покарання з випробовуванням, з покладенням на нього визначених ст. 76 КК України обов`язків.
Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання за ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити, встановивши іспитовий строк 3 роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, пов`язані із звільненням від відбування покарання з випробуванням:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
На вирок може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя