ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/818/353/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 17 березня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному 24 серпня 2017 рокудо Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005165, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове, м. Дзержинськ, Донецької області, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого:

- 03 січня 2006 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком 2 роки);

- 14 вересня 2006 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.296, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком 2 роки);

- 24 грудня 2008 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.121 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Московського районного суду м.Харкова від 17 березня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 24 серпня 2017 року.

Ухвалено рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 23 серпня 2017 року приблизно о 21:30 год. прийшов у гості до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , щоб провідати їх спільну доньку. В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, обумовлених неналежним ставленням ОСОБА_9 до своїх дітей, а також перебування незнайомих чоловіків в її будинку, між ними виник словесний конфлікт. Під час сварки між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в їх конфлікт втрутився ОСОБА_10 , який на той час знаходився у гостях у ОСОБА_9 та почав висловлюватися на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою.

На ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин до незнайомого раніше ОСОБА_10 , за вищевказаних обстави, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 узяв з собою кухонний ніж, з чорною рукояткою, з лезом довжиною приблизно 15 см., який знаходився в підставці на столі в кухні, та вийшов за ОСОБА_10 у двір будинку АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілого, утримуючи ніж в правій руці, наніс останньому один удар в область живота, після чого залишив місце вчинення злочину.

Своїми діями, ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 фізичний біль, моральні страждання та тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент його заподіяння.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі за її змістом, просить вирок суду щодо нього скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування посилається на те, що кримінальне провадження розглянуто неповно, однобічно, оскільки було порушено його право на захист та правову допомогу. Вказує, що попередній захисник ОСОБА_11 до обвинуваченого представляла інтереси потерпілого, була з ним в приятельських відносинах. Вказує, що змінено місце проживання обвинуваченого та потерпілого. ОСОБА_7 з 2004 року проживав по АДРЕСА_3 , де і було вчинено кримінальне правопорушення. Потерпілий по АДРЕСА_4 не проживав ніколи, у зв`язку із чим прокурор не міг його знайти.

Вказує, що не було проведено огляду місця події, відсутні його первинні пояснення, не було проведено впізнання, не проведено слідчий експеримент, хоча він про це заявляв під час досудового розслідування та в суді 07 листопада 2018 року.

На вилученому ножі не було виявлено крові та відбитків пальців. Було проведено впізнання іншого ножа. Експертом не встановлено, яким предметом нанесено ушкодження. Не було вилучено інших ножів.

Не були встановлені особи інших двох осіб, які перебували та які йому незнайомі .

Також просить врахувати, що потерпілий та свідок ОСОБА_12 були у стані алкогольного сп`яніння, та їх покази відрізняються.

Зазначає про незгоду з протоколом слідчого експерименту від 12 жовтня 2017 року. Вказує на інші обставини, слідча дія проводилася без його участі та він не міг ставити питання.

Вказує на те, що судом були враховані, як докази його вини показання співробітників поліції, які прибули на виклик через годину та не бачили самого правопорушення.

Свідок ОСОБА_12 16 грудня 2019 року надав показання, які йому перед судовим засіданням сказав прокурор.

Не погоджується з висновком судово-медичної експертизи, вважає його неповним та не дійсним. Не встановлено глибину поранення та яку загрозу для життя мало поранення.

Водночас звертає увагу на те, що на його думку, суд мав до нього неприязне відношення, у зв`язку з чим не перевірив показання свідків та потерпілого.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування вказує, що суд поклав в основу вироку показання свідків, які не були присутні на місці події.

Також зазначає, що суд проігнорував положення КПК України щодо недопустимості як доказів показань із чужих слів.

Порушено принцип безпосередності дослідження доказів, оскільки на протоколи пред`явлення речей для впізнання від 22 вересня 2017 року суд послався у вироку, але не допитав потерпілого та свідка, з якими ці слідчі дії проведені.

Вказує, що експерт при проведенні експертизи не навів жодних досліджень, не ознайомився з матеріалами кримінального провадження. При цьому, експерт суду повідомив, що експертизу проводив за медичною документацією, яку йому надав слідчий. У висновку експерта не встановлено знаряддя злочину та його індивідуальні особливості. В матеріалах відсутні дані, які б свідчили про законність отримання слідчим з медичного закладу документації для проведення експертного дослідження. Висновок лише підтверджує наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, але відсутні докази спричинення ушкоджень саме ОСОБА_7 . Медична документація не була досліджена судом та її дані не відкриті стороні захисту.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних скарг, зваживши на доводи прокурора, щодо законності та обґрунтованості вироку суду, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають за таких підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засідання зазначив, що в кінці літку 2017 року зустрівся із ОСОБА_10 , придбали пива та останній запропонував піти до його знайомої, т.я. бажав з нею поспілкуватися. Прийшли до будинку по АДРЕСА_2 , де перебувала жінка та діти. Через 10-15 хвилин прийшов ОСОБА_7 та між ним та жінкою виникла сварка, ОСОБА_10 вирішив заступитися за жінку та між чоловіками виник конфлікт. Він знаходився у флігелі, де почув крики на допомогу, у зв`язку з чим підбіг до ОСОБА_10 , який був у крові, показав рану в області живота та сказав, що його вдарили ножем. Також свідок пояснив, що бачив у ОСОБА_7 в руці ніж.

- показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в судовому засіданні пояснили, що обидва працюють інспектором патрульної поліції ГУНП в Харківській області, 23 серпня 2017 року здійснювали патрулювання, надійшов виклик за фактом сварки. По приїзду на зазначену адресу побачили чоловіка у крові, з`ясовано, що це ОСОБА_10 , у якого мало місця ножове поранення, зі слів останнього та господарки будинку, ножове поранення наніс ОСОБА_7 .

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов слушного висновку, що зазначені показання свідків об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й наступними доказами:

-висновком судово-медичної експертизи №1003-А/17 від 12 вересня 2017 року, з якого вбачається, що у зв`язку з подією 23 серпня 2017 року у ОСОБА_16 мала місце проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням тонкого кишківника та внутрішньочеревною кровотечею. Вказане колото-різане поранення живота утворилося від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, можливо, клинка ножу, індивідуальні особливості якого в ушкоджені не відобразилися, не виключно, що при обставинах і в строк, вказаних у вироку.

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12 жовтня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та фототаблицею до нього, в ході якого встановлено, що 23 серпня 2017 року приблизно о 21:00 год., знаходячись у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла суперечка в ході якої ОСОБА_7 взяв ніж з кухонного столу та почав йти до ОСОБА_10 . В свою чергу ОСОБА_10 вибіг на подвір`я, а ОСОБА_7 побіг за ним. Коли ОСОБА_10 добіг до дверей та побачив, що ОСОБА_7 йде на нього тримаючи ніж в правій руці, та підійшовши до ОСОБА_10 на відстані приблизно витягнутої руці, наніс один удар у ліву область живота, ніж зразу витягнув. Після чого, ОСОБА_7 ще раз намагався завдати удару, але ОСОБА_10 відштовхнув його ногою. Після того, як ОСОБА_7 витягнув ніж, потерпілий побачив рану та кров в області живота зліва.

- Фототаблицею до протоколу слідчого експерименту, де потерпілий ОСОБА_10 показав механізм нанесення ножового поранення.

-висновком судово-медичної експертизи №1214-А/17 від 13 жовтня 2017 року, показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_17 , який безпосередньо проводив судове-медичне дослідження тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 на підставі медичної документації та протоколу проведення слідчого експерименту, який підвередив наведені вище висновки, механізм нанесення ножового поранення, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень тощо.

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 24 серпня 2017 року, із якого вбачається, що співробітниками Московського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, пров. Староіскринській,1 затримано ОСОБА_7 після вчинення злочину.

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 30 серпня 2017 року за участю ОСОБА_7 , яким встановлено де ОСОБА_7 23 серпня 2017 року викинув ніж до річки Немишля. Знаходячись на місці, приблизно в 50 метрах від будинку №36 по вул. Сергієвській в м. Харкові, ОСОБА_7 запропоновано камінням приблизно вказати місце куди він кинув ніж та останній взяв камінь та кинув його на відстань приблизно 3 метри від берегу. Після чого, за участю водолазів ДСНС України в Харківській області, здійснено огляд ділянки доньї, куди вказав ОСОБА_7 , та водолази дістали з води кухонний ніж з чорною рукояткою.

-Протоколом огляду місця події з фототаблицею від 30 серпня 2017 року, в ході якого встановлено ділянку на території біля річки Немишля приблизно в 50м. від будинку №36 по вул. Сергієвській в м. Харкові, на землі знаходиться ніж довжиною 27см., рукоятка чорного кольору, довжиною 11 см. та лезом довжиною 16 см. Ніж вилучено з річки Немишля за участю водолазів ДСНС України в Харківській області, який поміщено в картонну коробку та опечатано.

-Протоколом огляду речей від 30 серпня 2017 року, а саме кухонного ножа, з чорною рукояткою, загальною довжиною 27 см., довжиною рукоятки - 11 см., лезом довжиною 16 см. та шириною 1 см.

-Постановою про приєднання до кримінального провадження речових доказів - кухонного ножа з чорною рукояткою, загальною довжиною 27 см., довжиною рукоятки - 11 см., лезом довжиною 16 см. та шириною 1 см.

-Рапортом слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області про неможливість призначення будь-яких експертиз в рамках досудового розслідування щодо ножу, який вилучений під час слідчого експерименту через перебування ножу в річці тиждень та відсутності будь-яких збережених на ньому слідів.

-Протоколом пред`явлення речей для впізнання з фототаблицею від 22 вересня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , в ході якого останній впізнав ніж, яким ОСОБА_7 наніс йому удар в ліву область живота 23 серпня 2017 року.

-Протоколом пред`явлення речей для впізнання з фототаблицею від 22 вересня 2017 року за участю свідка ОСОБА_9 , в ході якого остання впізнала ніж, яким ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_10 23 серпня 2017 року.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів та наводити її вдруге вважає недоцільним.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на порушення його прав на захист, у зв`язку із тим, що його перший захисник ОСОБА_11 надавала правову допомогу потерпілому по даному кримінальному провадженню, є безпідставними виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_11 була залучена захисником обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі доручення про надання безоплатної вторинної допомоги від 24 серпня 2017 року. В судовому засіданні 30 травня 2018 року були встановлені обставини, на які вказує обвинувачений, та на підставі п. 1 ч. 2 ст. 78 КПК України ухвалою суду прийнято відвід захиснику. При цьому, за участю адвоката ОСОБА_11 під час судового провадження не допитувалися свідки, не досліджувалися будь-які докази. На стадії досудового розслідування адвокат ОСОБА_11 брала участь як захисник підозрюваного під час проведення слідчого експерименту за його участю, яким встановлено, що виїздом на місце події, де ОСОБА_7 23 серпня 2017 року викинув ніж до річки Немишля, за участю водолазів ДСНС України в Харківській області, здійснено огляд ділянки дна, куди вказав ОСОБА_7 та водолази дістали з води кухонний ніж з чорною рукояткою. Крім того, як убачається зі змісту ухвали слідчого судді від 25 серпня 2017 року захисник була присутня під час обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , просила застосувати до підзахисного більш м`який запобіжний захід, при цьому дані про заявлення відводів адвокату відсутні. При цьому, доказів того, що обвинувачений відмовлявся від захисника під час досудового розслідування, суду апеляційній інстанції не надано.

В подальшому на підставі ухвали суду від 30 травня 2018 року для забезпечення правової допомоги обвинуваченому залучено адвоката ОСОБА_18 , від послуг якої обвинувачений в подальшому відмовився, та ухвалою суду від 11 квітня 2019 року прийнято відвід захиснику. При цьому зазначено, що обвинувачений відмовився від участі будь-якого захисника в судовому провадженні. В подальшому обвинуваченим було заявлено клопотання про призначення йому захисника та відповідно до ухвали суду від 07 липня 2020 року судом задоволено вказане клопотання та надано доручення регіональному центру з надання безоплатної вторинної допомоги про призначення захисника. Згідно доручення від 08 вересня 2020 року захисником обвинуваченого залучено адвоката ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного порушення права на захист обвинуваченого не вбачається.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невірної адреси місця проживання потерпілого, то з протоколу слідчого експерименту за його участю вбачається, що останній проживав за адресою: АДРЕСА_4 , наявний підпис потерпілого. Такі ж дані вказані і в обвинувальному акті. Судові повістки про виклик потерпілого також надсилалися за вказаною адресою. Судом неодноразово доручалося Московському ВП ГУНП у Харківській області встановити місце знаходження потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 в порядку ч.3 ст.333 КПК України. Але в ході виконання судових доручень встановлено, що будівлі за адресою мешкання ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 та за адресою мешкання ОСОБА_19 по АДРЕСА_4 , знаходяться у зруйнованому вигляді. Зі слів сусідів у будинках ніхто не проживає протягом тривалого часу. За адресою мешкання ОСОБА_19 будинок продано новому власнику, де йде будівництво та ніхто у будинку не проживає. Зі слів сусідів та дільничного поліції ОСОБА_20 веде жебрацький спосіб життя, постійної адреси не має, протягом останнього року його ніхто не бачив, де може перебувати не відомо. Аналогічного змісту інформацію щодо образу життя ОСОБА_10 в судовому засіданні підвередив свідок ОСОБА_13 .

Разом з цим, під час судового розгляду прокурор відмовився від допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_9 , місцезнаходження якої не було встановлено проведеними оперативними заходами, що є правом прокурора. 30 травня 2018 року потерпілий прибув в судове засідання районного суду, отримав пам`ятку про права та обов`язки (т.1 а.с. 67). Враховуючи, що потерпілий був обізнаний про розгляд кримінального провадження судом, а КПК України не визначає інших заходів впливу для забезпечення явки потерпілого та подальших дій суду в такому випадку, колегія суддів не вбачає істотних порушень процесуального закону під час розгляду справи судом, оскільки його відсутність не впливає на правильність судового рішення. При цьому, інших доказів, як слушно визнав суд, цілком достатньо для доведення винуватості обвинуваченого.

Безпідставними є й доводи обвинуваченого щодо не проведення огляду місця події, пред`явлення для впізнання, слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , відсутності його первинних пояснень, оскільки у кримінальному провадженні слідчий та прокурор приймають рішення про проведення тих чи інших слідчих дій. Сторона захисту може звертатися з такими клопотаннями до органу досудового розслідування та у випадку відмови в задоволенні такого клопотання, може оскаржити таке рішення в порядку, визначеному ст.303 КПК України. Разом з тим такі дані в матеріалах провадження відсутні, у зв`язку із чим не проведення слідчим вказаних слідчих дій не є підставою для скасування вироку суду. При цьому, обвинувачений зазначає, що він просив суд провести слідчий експеримент, однак враховуючи, що останній відмовився від надання показань та заперечував свою вину, доцільність проведення вказаної слідчої дії не є обґрунтованою та логічною.

Поряд з цим, колегія суддів приймає до уваги, що слідчий експеримент було проведено з потерпілим, останній показав, що 23 серпня 2017 року приблизно о 21:00 год., знаходячись у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_7 та ним виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_7 взяв ніж з кухонного столу та почав йти до ОСОБА_10 , в свою чергу ОСОБА_10 вибіг на подвір`я, а ОСОБА_7 побіг за ним. Коли ОСОБА_10 добіг до дверей та побачив, що ОСОБА_7 йде на нього тримаючи ніж в правій руці, та підійшовши до ОСОБА_10 на відстані приблизно витягнутої руки, наніс один удар у ліву підвдошну область, ніж зразу витягнув. Після чого, ОСОБА_7 ще раз намагався завдати удару, але ОСОБА_10 відштовхнув його ногою. Після того, як ОСОБА_7 витягнув ніж, потерпілий побачив рану та кров у підвдошної області зліва.

При цьому, допустимість як доказу протоколу слідчого експерименту, протоколу пред`явлення ножа для впізнання, проведеного з потерпілим, не визначається можливістю його подальшого допиту без посередньо судом, тому доводи захисника з цього приводу є безпідставними.

На підставі проведеного слідчого експерименту судово-медичним експертом зроблено висновок про те, що колото-різане поранення живота утворилося від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, можливо, клинка ножу, індивідуальні особливості якого в ушкоджені не відобразилися, не виключно, що при обставинах і в строк, вказаних в постанові слідчого та обставин вказаних під час проведення слідчого експерименту. За ступенем тяжкості проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням тонкого кишківника та внутрішньо черевною кровотечею відповідно до п.2.1.1. «а», п.2.1.3. «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Механізм утворення проникаючого колото-різаного поранення живота, яке мало місця у ОСОБА_10 , не суперечить способу їх спричинення, на які вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту від 12 жовтня 2017 року.

В судовому засідання допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_17 , який безпосередньо проводив судове-медичне дослідження тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 на підставі медичної документації та протоколу проведення слідчого експерименту, який підтвердив наведені вище висновки, механізм нанесення ножового поранення, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень тощо.

Також є необґрунтованими зауваження сторони захисту щодо наданих медичних висновків, їх допустимості, оскільки експерт ознайомлений з правами та обов`язками, попереджений про кримінальну відповідальність, надав відповіді на поставлені запитання, встановив ступінь тяжкості отриманого ушкодження, визначив, що воно утворилося від одноразової дії колюче-ріжучого предмету, можливо клинка ножу, індивідуальні особливості якого в ушкоджені не відобразилися. У висновках експерта є посилання на медичну документацію, на підставі якої вони були зроблені, тому дослідження цієї документації безпосередньо судом не є обов`язковим. Сторона захисту за наявності сумнівів в законності способу отримання вказаних медичних документів не булла позбавлена можливості звертатися до органу досудового розслідування для витребування інформації про порядок їх отримання слідчим та доведення перед судом своєї позиції щодо недопустимості доказів, тому порушення ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів не вбачається. Належність способу отримання цих документів стороною захисту не спростована. Крім того, сторона захисту не заперечує факту дійсного отримання потерпілим тілесного ушкодження, а стверджує про відсутність доказів його заподіяння сааме ОСОБА_7 .

Безпідставними є й посилання обвинуваченого на те, що на виявленому ножі не виявлено відбитків пальців та крові, оскільки відповідно до рапорту слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області про неможливість призначення будь-яких експертиз в рамках досудового розслідування щодо ножу, який вилучений під час слідчого експерименту через перебування ножу в річці тиждень та відсутності будь-яких збережених на ньому слідів, що в свою чергу не спростовує того, що саме вказаний ніж був використаний як знаряддя злочину. Ніж було оглянуто, проведено пред`явлення для впізнання потерпілому та свідку, які впізнали ніж, яким ОСОБА_7 наніс потерпілому удар в ліву область тулубу 23 серпня 2017 року. Враховуючи зазначене та висновки експертиз, доводи обвинуваченого про те, що експертом не встановлено яким предметом нанесено ушкодження, не вилучені інші ножі, не впливають на обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Свідок ОСОБА_13 пояснив в судовому засіданні, що з потерпілим прийшли до будинку по АДРЕСА_2 , де перебувала жінка та діти. Через 10-15 хвилин прийшов чоловік та між ним та жінкою виникла сварка, ОСОБА_10 вирішив заступитися за жінку та між чоловіками виник конфлікт. ОСОБА_13 знаходився у флігелі, де почув крики на допомогу, у зв`язку з чим підбіг до ОСОБА_10 , який був у крові, показав рану в області животу та сказав, що його вдарили ножем. Також свідок пояснив, що бачив, як чоловік проходив біля столу, на якому стояла підставка для ножів, а коли повертався, то бачив у нього в руці ніж, тому злякався, шукав у дворі палицю з метою захисту, але чоловік швидко зник. Через події та стан ОСОБА_10 , викликали ШМД та поліцію. Яким чином ОСОБА_10 отримав ножове поранення, не бачив, так як на дворі було темно. До їх приходу до жінки на території домоволодіння, в будинку нікого не було та після приходу чоловіка, з яким виник конфлікт, також ніхто із сторонніх осіб не приходив. ОСОБА_10 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Як убачається з вироку та матеріалів провадження, свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, підстав обмовляти обвинуваченого не вбачається. Таким чином сумніви ОСОБА_7 щодо достовірності показань свідка та твердження обвинуваченого про те, що на місці були ще дві невстановлені особи, які йому невідомі, колегія суддів вважає неспроможними. Відповідно до ч.3 ст.240 КПК України до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Враховуючи, що особи, які залучаються до проведення вказаної слідчої дії визначаються слідчим, а участь підозрюваного не є обов`язковою, безпідставними є доводи ОСОБА_7 про порушення його права на захист, у зв`язку із відсутністю його під час слідчого експерименту з потерпілим. Доводи обвинуваченого про те, що співробітники поліції не були очевидцями подій, та доводи захисника про те, що їх показання є показаннями з чужих слів та є недопустимими, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, згідно вироку, свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що працює інспектором патрульної поліції УНП в Харківській області, 23 серпня 2017 року здійснювали патрулювання, надійшов виклик за фактом сварки. По приїзду на зазначену адресу побачили чоловіка у крові, з`ясовано, що це ОСОБА_10 , у якого мало місце ножове поранення, зі слів останнього та господарки будинку, ножове поранення наніс ОСОБА_7 . За фактом викликана ШМД, працівники районного відділу поліції. Виїздом до місця проживання ОСОБА_7 , останнього не виявлено.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначила, що працює інспектором патрульної поліції УНП в Харківській області. 23 серпня 2017 року здійснювали патрулювання екіпажем 0507, та надійшов виклик про конфлікт по вул. Семиградській. По приїзду у домоволодінні побачили чоловіка з ножовим пораненням, який розповів про обставини події. Були викликані ШМД та слідчо-оперативна група, разом з якою здійснений огляд території. Також свідок зазначила, що зі слів господарки домоволодіння ОСОБА_21 , стало відомо, що ножове поранення ОСОБА_10 наніс її колишній співмешканець ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.2 ст.97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

Таким чином допустимість таких показань визначається також можливістю їх підтвердити іншими допустимими доказами. Вказані свідки попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань. Підстави сумніватися в їх показаннях відсутні. Крім того, надані ними показання підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що інших сторонніх осіб не було, протоколом слідчого експерименту, проведеного з потерпілим, який показав як ОСОБА_7 наніс йому удар ножем, протоколами пред`явлення ножа для впізнання, висновками судово-медичних експертиз, даними протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_7 та протоколу огляду місця події, коли в річці було виявлено ніж. З урахуванням обставин, визначених ч.2 ст.97 КПК України щодо оцінки допустимості як доказу показань з чужих слів, неможливості встановлення місцезнаходження потерпілого та свідка ОСОБА_9 , показання, надані свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є допустимими.

Враховуючи викладене, апеляційні доводи обвинуваченого та захисника не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, порушень вимог ст.290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.1 ст.121 КК України, а доводи обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про недоведеність вини обвинуваченого не є слушними і не підлягають задоволенню.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено в межах санкцій та правил закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його зміни та скасування, як на тому наполягають обвинувачений та захисник в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м.Харкова від 17 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3