Справа № 206/3369/23
Провадження № 1-кс/206/819/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 м.Дніпро

Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 20.07.2023 про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до ЄРДР від 07.04.2023 за № 0000095 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 355 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 20.07.2023 про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до ЄРДР від 07.04.2023 за № 0000095 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 355 КК України.

Свою скаргу мотивував тим, що 20.07.2023 дізнавачем СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 ухвалено рішення про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до ЄРДР від 07.04.2023 за № 0000095 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 355 КК України. Підставою для закриття стало те, що в діях невстановлених осіб відсутній склад кримінального правопорушення ч.1 ст. 355 КК України. Тобто з підстав передбачених ст.40-1 ч.1 п.2 ст.284 КПК України 21.07.2023 року в приміщенні ВП №4 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ним було отримано вищезгадану постанову. Зазначив, що з вищевказаною постановою погодитися не може, у зв`язку з тим, що з моменту подання ним заяви про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України слідчим не було вчинено дій направлених на збирання доказів. Так, ним 28.03.2023 року була подана заява до ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про вимагання з нього групою посадових осіб (голови правління та бухгалтера) с.т. «Колективний садівник» готівкових грошей у сумі 58000 грн., за видачу йому садової книжки на садову ділянку № НОМЕР_1 у даному садовому товаристві. Однак замість того, щоби провести оперативні заходи при передачі готівки та затримати на місці злочину вимагателів, цього зроблено не було. А його заява була розписана до ЖЕО №3198 від 28.03.2023 року і до вимагателів виходив дільничий. Внаслідок цього тільки 12.04.2023 року вих.№134/2592 він отримав відповідь за підписом т.в.о Начальника ОСОБА_5 , що об`єктивних даних які б вказували на наявність кримінального правопорушення здобуто не було. Внаслідок цього 31.03.2023 року він звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого до слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська та 03.04.2023 року отримав ухвалу суду про задоволення його скарги та зобов`язання уповноважену особу ВП №4 невідкладно внести відомості до ЄРДР, та розпочати досудове розслідування. 07.04.2023 року йому стало відомо про внесення відомостей до ЄРДР та номер кримінального провадження 0000095, сам витяг отримав 21.04.2023 року. Тільки 04.05.2023 року було відібрано пояснення від голови с.т. ОСОБА_6 , який навмисно спотворює події, посилаючись на те, що він з нього готівкові гроші у сумі 58000 грн. не вимагав. Тоді навіщо він висилав йому у «Вайбер» безіменні розрахунки на суму 58104 грн., чому не надав офіційно, за підписом і печаткою, рахунок до сплати, про що він його прохав при зустрічі 25.03.2023 року та відмовив йому в отриманні його заяви. ОСОБА_6 мотивує це тим, що борги ОСОБА_7 , та навіщо він йому їх посилав, тоді як він до цих боргів не має ніякого відношення. Та навіщо він видалив своє листування з ним 26.03.2023 та 01.04.2023 у «Вайбері», в якому вимагав з нього готівку. ОСОБА_6 - це посадова особа, яку належним чином не допитано, та не встановлено з яких обставин, за рахунком ОСОБА_8 , борг ОСОБА_7 складає 25260 грн., а пеня 32844,35 грн., що це за розрахунки, з яких підстав? Чому не витребувані слідчим офіційні розрахунки. До чого посадова особа ОСОБА_6 надсилає йому розрахунки по ОСОБА_7 де вказано на пеню у розмірі 32844,35 грн., яка удвічі більше основного боргу, який надає бухгалтер ОСОБА_8 .. Не з`ясовані питання, пов`язані з розрахунком суми 58104 грн., та не витребувана бухгалтерська документація, а саме бухгалтерські документи з посиланням на розрахунки, та з чого вони складаються, акти заборгованості, акти звірки, баланс садового товариства, дебіторська та кредиторська заборгованість. Наступний допит проводився 16.07.2023 року, допитувався свідок ОСОБА_8 , бухгалтер садового товариства - по ній слідчим не виконано жодних слідчих дій, а саме: чому не з`ясовано, з чого вона надає йому якісь безіменні розрахунки, коли він вимагав у ОСОБА_6 прийняти від нього заяву та видати йому офіційні розрахунки за підписом та печаткою; чому бухгалтер надає розрахунок на 58104 грн., який до нього ніякого відношення не має; чому сума 58104 грн. тоді, як він оформив право власності у травні 2018 року та на частину, а розрахунок за 16 років; чому бухгалтер скриває, що у його конфлікті 2017 року вона, як голова садового товариства отримала гроші від зрізаних 28 плодових, здорових дерев на приватній ділянці № НОМЕР_1 , та куди вони ці гроші поділи? Та чи були вони належним чином оприбутковані, так як сума була не менше 25000 грн., та знищені були всі 28 здорових, не хворих, плодоносних дерев на внутрішній території приватної садової ділянки, які ніяким чином не заважали діяльності садового товариства, на яку посилається бухгалтер, про що було його звернення до правоохоронних органів ЖЕО №4629 від 01.04.2017 року Самарського ВП; чому бухгалтера не допитано щодо суми 58104 грн., з чого вона складається, що за пеня в сумі 32844,35 грн., де посилання на норми, де посилання на бухгалтерський облік, отже вона посадова особа - бухгалтер з 2012 року у цьому товаристві. Також в матеріалах карного провадження відсутня нумерація сторінок карного провадження, що є обов`язковою умовою при формуванні кожного тому карного провадження (копія сторінок без номеру додається). Всі ці факти свідчать про необгрунтованість висновків, які містяться в постанові щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим, та завчасність висновку про відсутність в діянні складу злочину, або відсутність події злочину згідно ч.1 ст.304 КПК України. З огляду на це, скаржник вважає, що постанова є передчасною, протиправною, та такою, що підлягає скасуванню. У зв`язку з чим, на підставі викладеного та керуючись чинним Законодавством, просив визнати протиправною та скасувати постанову слідчого ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР від 07.04.2023 за № 0000095.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити. Надав суду пояснення, що він на теперішній час не є членом садового товариства «Колективний садівник», так як членом даного товариства та власником приватизованої садової ділянки № НОМЕР_1 є його двоюрідна сестра ОСОБА_7 , яка з 2012 року виїхала за кордон, до Російської Федерації, та вони з нею не спілкуються після смерті матері та поділу спадщини. На теперішній час він є власником частини приватизованої садової ділянки № НОМЕР_1 у садовому товаристві «Колективний садівник». Із письмовою заявою про вступ до членства у садовому товаристві «Колективний садівник», відповідно до Статуту цього товариства від звертався до голови правління ОСОБА_6 , але останній відмовив йому в отриманні цієї заяви, підтвердити цей факт він не має можливості, так як свідки при їх спілкуванні були відсутні. Всі докази, щодо вимагання з нього групою посадових осіб, а саме головою правління та бухгалтером садового товариства «Колективний садівник» готівкових грошей у сумі 58000 грн., за видачу йому садової книжки на садову ділянку № НОМЕР_1 у даному садовому товаристві, на його думку зафіксовані у «Вайбері», під час переписки із зазначеними особами, скріншоти цієї переписки він надавав дізнавачу у якості доказів.

У судовому засіданні дізнавач ОСОБА_4 у задоволенні скарги просив відмовити, так як після проведення слідчих дій, шляхом збирання доказів та допитом потерпілого і свідків, він дійшов висновку, оскільки в діях щодо потерпілого не встановлена дійсна та реальна погроза застосування насильства, пошкодження чи знищення майна, факту вимагання грошових коштів, а також беручи до уваги, що між сторонами у даному кримінальному провадженні виникли цивільно-правові відносини які вирішуються в порядку цивільного судочинства, в діях невстановлених осіб відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, тому вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою.

Вивчивши доводи скарги, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріли кримінального провадження № 0000095 від 06.04.2023, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судом встановлено, що дізнавачем СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000095 від 07.04.2023.

За наслідками досудового розслідування постановою дізнавача від 20.07.2023 закрито вказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У відповідності до п.3 ч.1ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ст. 304 ч. 1 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Таким чином строк оскарження з урахуванням дати отримання копії постанови про закриття кримінального провадження скаржником ОСОБА_3 не пропущено.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Крім того, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Дізнавач, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, яка подала таку заяву.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, 28.03.2023 року ОСОБА_3 звернувся до ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровські області із заявою про вимагання з нього групою посадових осіб - голови правління та бухгалтера садового товариства «Колективний садівник» готівкових грошей у сумі 58000 грн., за видачу йому садової книжки на садову ділянку № НОМЕР_1 в зв`язку з вступом ним у право власності у даному садовому товаристві, про притягнення зазначених осіб до кримінальної відповідальності за ст.189 КК України.

28.03.2023 зазначена заява була занесена до ЖЕО №3198.

31.03.2023 заявник ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на бездіяльність ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровські області до слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська.

03.04.2023 ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська скарга ОСОБА_3 була задоволена та зобов`язано уповноважену особу ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровські області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 28.03.2023.

06.04.2023 до ЧЧ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровські області надійшла ухвала Самарського районного суду м.Дніпропетровська щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що голова правління садового товариства «Колективний садівник» ОСОБА_6 не надав заявнику належним чином оформлену садову книжку ОСОБА_3 на садову ділянку №179 (ЖЕО №3554).

07.04.2023 підрозділом дізнання ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровські області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000095 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

Під час проведення досудового слідства із заяви потерпілого було встановлено, що голова правління садового товариства «Колективний Садівник» ОСОБА_6 не надав заявнику належним чином оформлену садову книжку ОСОБА_3 на садову ділянку № НОМЕР_1 , а бухгалтером ОСОБА_8 було зазначено, що борг ОСОБА_7 складає 25260 грн., а пеня 32844,35 грн., як члена садового товариства та користувача земельної ділянки № НОМЕР_1 .

21.04.2023 заявник ОСОБА_3 був допитаний в якості потерпілого. В ході допиту потерпілого ОСОБА_3 надав показання з приводу того, що в 2008 році померла його мати, яка була власницею зазначеної приватизованої ділянки № НОМЕР_1 . Після смерті матері на вищевказаній ділянці проживала його двоюрідна сестра ОСОБА_7 , яка у 2008 році отримала членську книжку учасника садового товариства на зазначену ділянку, але потім виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. У 2018 році він отримав право власності на зазначену земельну ділянку за правом спадщини, оформив всі необхідні документи та звернувся до голови правління СТ «Колективний Садівник» ОСОБА_6 для отримання йому належної членської книжки. Але ОСОБА_6 відмовляється надавати потерпілому садову книжку учасника вищевказаного садового товариства на земельну ділянку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а також вимагає за її отримання грошові кошти в розмірі 58 000 гривень, а також бухгалтер ОСОБА_8 на прохання потерпілого відмовляється надати підтверджуючі документи щодо нарахованих сум. Своє право на отримання садової книжки ОСОБА_3 аргументує правом власності на вищевказану ділянку місцевості. На підтвердження своїх слів ОСОБА_3 надав витяг з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності» згідно якого останній має право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:168:0019 в частці 1/2 та витяг з «Державного земельного кадастру про земельну ділянку» згідно якого земельні ділянка з кадастровим номером :09:168:0019 розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

24.04.2023 заявник, потерпілий ОСОБА_3 звернувся із заявою про заміну правової кваліфікації злочину зі ст. 355 ч.1 КК України на статтю 189 ч.2 КК України.

27.04.2023 постановою дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 , зазначена постанова не оскаржувалася та набрала законної сили.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження допитати ОСОБА_7 у якості свідка не виявилось за можливе, у зв`язку з її виїздом на постіне місце проживання до Російської Федерації.

В свою чергу у голови правління садового товариства «Колективний садівник» ОСОБА_6 відібрано пояснення в ході надання якого останній повідомив, що з 2006 року членом садового товариства за яким закріплена садова ділянка № НОМЕР_1 садівничого товариства «Колективний садівник» є ОСОБА_7 , котра згідно допиту ОСОБА_3 є двоюрідною сестрою останнього. ОСОБА_6 не може надати ОСОБА_3 садову книжку на вищевказану ділянку № НОМЕР_1 без відповідної заяви ОСОБА_7 , щодо виходу останньої з садового товариства. Також ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_7 володіє іншою часткою в розмірі 1/2 вищевказаної земельної ділянки №179. ОСОБА_6 пояснив, що не вимагав в ОСОБА_3 грошових коштів, а лише повідомив про те, що в ОСОБА_7 маються заборгованості перед садовим товариством по членським та цільовим внескам в розмірі 58 000 гривень. На підтвердження своїх пояснень надав заяви гр. ОСОБА_9 , спадкодавця зазначеної в заяві ділянки, власнісь якої набув скаржник ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про спадщину у 2018 році, та гр. ОСОБА_7 , датовані 12.11.2006 року та копію Статуту садівничого товариства «Колективний Садівник» у новій редакції.

В ході додаткового допиту потерпілого, ОСОБА_3 повідомив, що з ОСОБА_6 він розмовляв без присутності інших осіб та від ОСОБА_6 в бік ОСОБА_3 не надходило погроз насильства чи погроз насильства у відношенні близьких родичів потерпілого. Також ОСОБА_3 повідомив, що 1/2 садової ділянки АДРЕСА_2 на котру останній хоче отримати садову книжку належить його сестрі котра вже є садоводом даної ділянки.

В ході допиту бухгалтера садового товариства «Колективний садівник» ОСОБА_8 в якості свідка, остання повідомила, що в ОСОБА_3 грошові кошти ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_8 не вимагали, а лише повідомили про наявність заборгованості членських внесків по садовій дільниці №179, оскільки з 2012 року за вищевказану дільницю згідно статуту садового товариства «Колективний садівник» членські внески ніхто не сплачував.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 355 КК України, об`єктивна сторона злочину полягає у примушуванні до виконання або не виконання цивільно-правових зобов`язань (договір, правочин або інше цивільно-правове зобов`язання). Примушування - це вимога, пов`язана із погрозою насильства щодо потерпілого або його близьких родичів або із погрозою пошкодження або знищення їх майна, за відсутності ознак вимагання.

З наведених вище підстав можна зробити обґрунтований висновок, що в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, не здобуто будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях зазначених в заяві потерпілого осіб примушування до виконання або не виконання цивільно-правових зобов`язань, пов`язана із погрозою насильства щодо потерпілого або його близьких родичів або із погрозою пошкодження або знищення їх майна, за відсутності ознак вимагання, в ході досудового розслідування не здобуто даних, які б вказували на наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України в діях голови правління ОСОБА_6 та бухгалтера ОСОБА_8 садового товариства «Колективний садівник», а саме примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з дійсною та реальною погрозою застосування насильства, пошкодження чи знищення майна щодо потерпілого або його близьких родичів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови дізнавачем в дотримання вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Дізнавачем при винесенні оскаржуваної постанови вказано перелік слідчих дій, які було вчинено під час досудового розслідування кримінального провадження.

Під час проведеного досудового розслідування було надано оцінку всім фактичним обставинам, які було встановлено.

Отже, на думку слідчої судді дізнавач надав оцінку всім наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі й ті, що стосується відсутності матеріальної складової.

Зазначене свідчить про дотримання вимог ст.ст. 91-94 КПК України щодо збирання доказів, оцінки вже наявних доказів, дотримання вимог ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної оцінки, а за такого має місце відповідність винесеної ним постанови вимогам ст. 110 КПК України.

Доводи скаржника, щодо підстав передчасності та протиправності постанови дізнавача, а також необхідності продовження слідчих дій, в тому числі шляхом допиту певних осіб, витребування документів, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.36 та ст.40-1 КПК України дізнавач, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Доводи зазначені у скарзі зводяться до переоцінки досліджених доказів та не згоди з прийнятим дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження.

Аналізуючи викладене вище, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування на виконання вимог чинного кримінального процесуального законодавства провів досудове розслідування. Дізнавач надав оцінку даних обставин в сукупності з іншими доказами зібраними в кримінальному провадженні, вжив всіх передбачених законом заходів по їх зібранню та оцінці відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, виходячи із загальних завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України).

Зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування вжито всіх необхідних заходів, направлених на повне та всебічне дослідження всіх обставин провадження.

Дослідженим доказам дізнавач дав належну оцінку відповідно до вимог статті 94 КПК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, під час прийняття постанови про закриття кримінального провадження вимоги ст.284 Кримінального процесуального кодексу України були дотримані.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято дізнавачем на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, дізнавачем був наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку.

З урахуванням викладеного, доводи зазначені в скарзі слідчий суддя вважає необґрунтованими і такими, що повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.Постановою слідчого про закриття кримінального провадження вірно визначено, що кримінальне провадження №0000095від 07.04.2023 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу злочину. Кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України є примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимога виконати чи не виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання. Отже, у діянні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 355 КК України, в зв`язку з тим, що вказаним кримінальним правопорушенням не було примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання.

Підсумовуючи, слід зазначити, що постанова дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 20.07.2023 про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до ЄРДР від 07.04.2023 за № 0000095 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 355 КК України, винесена внаслідок вжиття реальних заходів, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне дослідження та з`ясування всіх обставин справи, внаслідок проведення належних слідчих (процесуальних) дій на підтвердження чи на спростування викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, за наявності належної оцінки доказів, які стосуються кримінального провадження, в їх сукупності, що свідчить про обґрунтованість даної постанови.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку щодо відсутності підстав для скасування постанови дізнавача та необхідності відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 , оскільки в ході досудового розслідування дізнавачем на виконання частини 2статті 9 КПК України при закритті кримінального провадження повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 9, 93, 94, 214, 284, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 20.07.2023 про закриття кримінального провадження по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до ЄРДР від 07.04.2023 за № 0000095 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 355 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1