судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду
справа № 295/4429/22
провадження № 51-3211 ск 23
19 червня 2023 року колегією суддів Верховного Суду у складі головуючої ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі ч. 1 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), було постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року.
Ухвалою встановлено, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК.
Однак з такою позицією колегії суддів не погоджуюсь, виходячи з наступного.
22 травня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 1 листопада 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року.
Зазначену касаційну скаргу залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2023 року в зв`язку з невідповідністю скарги, в тому числі, пункту 4 статті 427 КПК, відповідно до якого, якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, та надано особі, яка звернулась з касаційною скаргою, п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня її отримання.
Залишаючи без руху касаційну скаргу, Суд зазначив в ухвалі про те, що до касаційної скарги адвокат ОСОБА_5 на підтвердження своїх повноважень долучив копію доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Водночас, у вказаній ухвалі Суд зазначив, що зі змісту вказаного доручення вбачається, що воно діє протягом строку затримання та/або тримання такої особи під вартою, в той час як зі змісту резолютивної частини вироку Богунського районного суду м. Житомира від 1 листопада 2022 року вбачається, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до 30 грудня 2022 року. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 1 листопада 2022 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни. Відтак вказаний вирок вступив в законну силу, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла до висновку, що адвокат ОСОБА_5 не надав відповідних повноважень на участь у даному кримінальному провадженні на стадії касаційного провадження.
Також Судом було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29 травня 2023 року адвокат ОСОБА_5 подав касаційну скаргу на усунення недоліків та заяву, в якій, на мою думку, не дотримався положень пункту 4 статті 427 КПК.
Так, відповідно до частин 1-3 статті 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
У статті 50 КПК чітко визначено, якими документами підтверджуються повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, а саме: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Крім цього, відповідно до постанови об`єднаної палати Верховного Суду від 18 листопада 2019 року в справі № 648/3629/17 (провадження № № 51-9792 кмо 18), згідно з чинним національним законодавством повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 50 КПК, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Проте, на усунення недоліків адвокат ОСОБА_5 не надав доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, відповідно до якого він наділений повноваженнями представляти інтереси засудженого саме на стадії касаційного провадження.
Водночас, вважаю, що посилання у вказаній заяві на Закон України «Про безоплатну правову допомогу», Положення про Координаційний центр з надання правової допомоги, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2012 року № 504, наказ Міністерства юстиції України від 25 грудня 2014 року № 33 «Питання видання доручень центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги» - не узгоджується з вищезазначеними положеннями КПК.
Зокрема, Положення про Координаційний центр з надання правової допомоги, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2012 року № 504 та наказ Міністерства юстиції України від 25 грудня 2014 року № 33 «Питання видання доручень центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги» є підзаконними нормативними актами, які не можуть змінювати зміст закону, а саме положення частини 1 статті 50 КПК, якими чітко врегульовано, якими документами підтверджуються повноваження захисника.
Посилання на п. 8 ч. 1 ст. 17, ч. 3 ст. 21, пункти 1-3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», на мою думку, не спростовують тієї обставини, що адвокат ОСОБА_5 не надав відповідних документів на підтвердження повноважень на участь у даному кримінальному провадженні на стадії касаційного провадження.
При цьому, вважаю, що обґрунтованим є твердження адвоката ОСОБА_5 про те, що участь захисника у даному кримінальному провадження є обов`язковою, однак, зауважую, що залучення захисника у будь-якому разі має здійснюватися у відповідності до положень КПК.
Водночас, що стосується доводів адвоката ОСОБА_5 про те, що КПК не зазначає, що особа, щодо якої ухвалено вирок, не є особою, що перебуває під вартою, слід зазначити наступне.
Зі змісту копії доручення, наданого адвокатом ОСОБА_5 на підтвердження своїх повноважень, убачається, що це доручення діє протягом строку затримання та/або тримання такої особи під вартою.
Відповідно до положень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 176 КПК, одним із запобіжних заходів є тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбаченим цією статтею.
Частиною 2 ст. 42 та ч. 2 ст. 43 КПК визначено поняття «обвинувачений» та «засуджений». Так, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу. Засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
Таким чином, з урахуванням зазначених положень КПК, тримання під вартою застосовується лише до обвинуваченого, який втрачає такий статус після набрання обвинувальним вироком законної сили, тобто після винесення рішення судом апеляційної інстанції. З цього часу вищезазначене доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги, на мою думку, не є документом, який належним чином підтверджує повноваження захисника саме на стадії касаційного перегляду судових рішень.
З огляду на вищезазначене, вважаю, що адвокатом ОСОБА_6 не усунуто недоліки касаційної скарги.
Суддя ОСОБА_1