Справа № 456/2123/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/78/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України

з участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Призначене ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки підлягає окремому реальному виконанню.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду ОСОБА_7 17 грудня 2020 року, приблизно о 22 години 40 хвилин, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою сполученням «Київ-Чоп», в районі її 623 км + 200 м, неподалік с. Конюхів Стрийського району Львівської області, він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, розпочав виконувати маневр обгону колони автомобілів, які рухались у попутному із ним напрямку, перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 дод. 2 ПДР, та наближаючись до перехрестя із примикаючою другорядною дорогою, не зменшив швидкості руху керованого ним автомобіля та не вжив заходів до повернення в попередньо займану ним смугу, продовжив рух по смузі зустрічного руху по якій в цей час у зустрічному йому напрямку рухався автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , чим порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, а саме: п. п. 1.5, п. 1.10; п. п. 12.3; п. 14.2 в), п. 14.6 а); та Розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху (в частині вимог горизонтальної розмітки 1.1 - вузької суцільної лінії, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків), такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвело до зіткнення в межах перехрестя даних транспортних засобів. У результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 пасажири керованого ним автомобіля, а саме: ОСОБА_10 отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - середньої тяжкості ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я. Пасажир автомобіля «Volkswagen Golf» ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Водію автомобіля «Volkswagen Golf» ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 237 від 20.01.2021, спричинені тілесні за ступенем тяжкості, відносно живих осіб, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент їх заподіяння і в даному випадку, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_7 , передбачена частиною 2 статті 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

На вказаний вирок суду адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині позбавлення права керування транспортними засобами і не позбавляти ОСОБА_7 такого права. В решті просить вирок залишити без змін.

При ухваленні рішення просить врахувати те, що ОСОБА_7 , не є суспільно небезпечною особою, оскільки злочин вчинив з необережності, раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, повністю визнав свою вину та активно сприяв розкриттю злочину і розслідуванню справи, позитивно характеризується, неодноразово просив вибачення у потерпілих, повністю відшкодував завдану їм шкоду та примирився з ними, хоч є інвалідом 3 групи, однак приймає активну участь у громадському волонтерському русі і будучи членом ГО «Чернівецьке громадське об`єднання учасників, ветеранів, інвалідів АТО та їх сімей» особисто доставляв воїнам ЗСУ на передову кілька десятків автомобілів і продовжує це робити в даний час , а тому позбавлення ОСОБА_7 права керування транспортними засобами зупинить його громадську діяльність.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин зазначених у вироку, кваліфікація його дій та призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України, в апеляційній скарзі захисником не оспорюються.

Що стосується доводів захисника про безпідставне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами то такі є непереконливими.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Значення заходу примусу для досягнення такої цілі визначається не лише його суворістю, а й неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю застосування за кожний злочин. Реалізація мети покарання є одним із аспектів виконання визначених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є: захист особи, суспільства і держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, у тому числі потерпілих.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, бере участь у волонтерській діяльності, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

За наявності вищевказаних обставин, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , у тому числі додаткового у виді позбавлення права керування транспортними засобами, повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.

Доводи захисника про безпідставне застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є непереконливими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами з врахуванням обставин справи та їх наслідків, що виразилося у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , який від отриманих травм помер, середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .

Обставини, на які посилається апелянт, в тому числі на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочину і розслідуванню справи, позитивно характеризується, просив вибачення у потерпілих, повністю відшкодував завдану їм шкоду та примирився з ними, бере участь у волонтерській діяльності, то такі були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, а відтак доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

До того ж вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення внаслідок недотримання вимог Правил дорожнього руху посягає як на суспільні відносини в сфері безпеки дорожнього руху, так і на життя людини. Водночас спричинені діями обвинуваченого суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого є невиправними.

З огляду на наслідки, які настали в результаті вчиненого, колегія суддів приходить до висновку, що без призначення додаткового покарання не буде досягнута його мета, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим апелянтом, так і іншими особами.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим й підстав для його зміни чи скасування колегія суддів під час апеляційного перегляду не встановила.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховнго Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді