Справа № 298/911/23
Номер провадження 1-кп/298/113/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

05 липня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

доставленого під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань, в смт. В. Березний, справу по кримінальному провадженні № 0000093 від 20.03.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, в силу ст.89 КК України, несудимого, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відносно якого подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000093 від 20.03.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою Великоберезнянського районного гуду Закарпатської області від 12.06.2023 в даному кримінальному провадженні на 05.07.2023 призначене підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначенням розміру застави.

В обґрунтування клопотання, прокурор посилається на те, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за наступних обставин.

Так, 19 березня 2023 року в період між 17 та 18 годинами ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні власного будинку, номер якого невстановлений, розташованому по АДРЕСА_1 , на фунті раптово виниклих до потерпілої ОСОБА_6 особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення останній тілесного ушкодження, почав наносити їй руками, затиснутими в кулак, удари в обличчя та по тулубу, в результаті чого ОСОБА_6 впала на підлогу, опираючись при цьому на витягнуту ліву руку.

В подальшому, не зупиняючись на цьому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи настання таких, продовжив наносити лежачій на підлозі ОСОБА_6 тілесні ушкодження взутими ногами, завдавши їй у загальній кількості не менше 6-8 ударів руками та ногами в область голови, обличчя та грудної клітки.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді саден, синців, гематом, ран на шкірних покривах обличчя, вколоченого перелому дистального метафазу лівої променевої кістки зі зміщенням по ширині, травматичного гемопневмотораксу справа, легкої закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, поверхневих ран інших частин голови, забоїв, які могли виникнути внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення. Вколочений перелом дистального метафазу лівої променевої кістки зі зміщенням по ширині виникни по ударному механізму дії є характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту з опором на кисть витягнутої руки.

Виходячи з висновку експерта, тілесне ушкодження у вигляді вколоченого перелому дистального метафазу лівої променевої кістки зі зміщенням по ширині - кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді садна, синців, гематоми, рани на шкірних покривах обличчя - кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, тілесні ушкодження у вигляді легкої закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку - кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тілесні ушкодження у вигляді травматичного гемопневмотораксу справа -- були небезпечними для життя в момент їх спричинення та за цією ознакою, згідно п. 2.1.3 (л) «Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

10 травня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 10 липня 2023 року, без визначення розміру застави.

Прокурор вважає, що на даний час існує необхідність в обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на період судового розгляду обвинувального акту, оскільки це обумовлено наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та, або суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 не має визначеного місця проживання, мешкає у ромському поселенні в смт. В.Березний в незареєстрованому будинку без номеру, і кожного разу, коли його необхідно викликати для слідчих дій - це складає неабиякі зусилля, щоб його знайти. Крім того є реальна можливість виїзду ОСОБА_5 за межі області та переховування підозрюваного, що унеможливить проведення із ним необхідних слідчих дій; незаконно впливати на свідків та потерпілих. Даний ризик підтверджений тим, що як свідок у провадженні так і сама потерпіла ОСОБА_6 - це дві жінки, яких підозрюваний ОСОБА_7 добре знає, більше того, обидві стали жертвами його протиправної поведінки. А тому, ОСОБА_5 , залишаючись на свободі, зможе психологічно та фізично впливати на цих людей, на їх покази і рішення, а це у свою чергу негативно відображатиметься на розгляді справи в суді. може вчинити інше кримінальне правопорушення - даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 122 КК України та обвинувальний акт відносно якого знаходиться на розгляді в суді, не перестає вести злочинний спосіб життя, й продовжує вчиняти злочини проти життя та здоров`я осіб.

При вирішенні питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, крім зазначених вище ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, необхідно відповідно до ст. 178 КПК України врахувати наявність наступних обставин: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується - згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років. Обвинувачений ОСОБА_5 не одружений, утриманців не має, що може свідчити про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання. Офіційні джерела доходів у обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні, що може свідчити про незаконне отримання ним засобів для існування, в тому числі кримінальним шляхом.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявність вказаних ризиків та обставин, передбачених ст.178 КПК України прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може бути застосованим до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, не усуне вказаних вище ризиків.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав, наведених в ньому, просив таке задовольнити, наголосивши на наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання обвинувачений ОСОБА_5 просив, щоб думку висловив його адвокат.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважав за можливе застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що на думку захисника, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 ..

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання про обрання запобіжного заходу, а також додані до нього матеріали, дійшов такого висновку.

Так, згідно статті 5 п.1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст. 121 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання, майновий стан обвинуваченого.

Зважаючи на викладене та обґрунтування сторони обвинувачення, особу обвинуваченого, який раніше був засуджений, суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він обґрунтовано обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним, що оцінені в сукупності з даними про особу обвинуваченого; можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер інкримінованого діяння, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178,183 КПК України та з огляду на обґрунтованість обвинувачення, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, необхідність захисту не тільки інтересів особи, а й суспільних інтересів, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_5 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а тому клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

За змістом ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи спосіб вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , про який зазначено у обвинувальному акті, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України обставини, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто кримінальне правопорушення, що належить до категорії тяжких злоченів, із застосуванням насильства, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на даному етапі не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Керуючись ст.ст. 177,178,183,194,197,314-316,369,372,376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 50 днів, тобто до 23 серпня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Термін дії ухвали закінчується 23 серпня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали суду оголошено о 16 годині 30 хвилин 10 липня 2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1