Єдиний унікальний номер 341/529/18
Номер провадження 1-кп/341/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру судових розслідувань 05 серпня 2017 року за № 0000236 за обвинуваченням:

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дем`янів Галицького р-ну Івано-Франківської обл., зареєстроване та фактичне місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, керівника фермерського господарства «Корчева», одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-частиною 2 статті 364-1;

-частиною 2 статті 197-1;

-частиною 2 статті 382 КК України,

в межах розгляду клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,

з участю сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_3

його захисника адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачуються у зловживанні повноваженнями, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам та у самовільному зайнятті земельної ділянки, яка відносяться до особливо-цінних земель, при наступних обставинах.

Відповідно до рішення № 1 від 11 жовтня 2007 року засновник ОСОБА_3 , створив фермерське господарство «Корчева», затвердив статут фермерського господарства, провів державну реєстрацію юридичної особи, і таким чином приступив до виконання обов`язків засновника та голови з правом першого підпису на всіх банківських та юридичних документах.

Розділом 8 Статуту визначено порядок управління господарством, у відповідності до якого управління господарством здійснює його голова, що є засновником Господарства, або особа яка є його правонаступником. Голова представляє інтереси господарства перед підприємствами, установами та організаціями, окремими громадянами як на території України, так і за її межами. Голова організує роботу Господарства, розпоряджається майном і коштами, підписує відповідні фінансові документи, приймає та звільняє з роботи працівників, встановлює правила трудової та виробничої дисципліни, накладає стягнення, вчиняє інші дії відповідно до чинного законодавства.

За таких обставин, ОСОБА_3 , як засновник та керівник ФГ «Корчева» є службовою особою.

При цьому, керівник фермерського господарства «Корчева» ОСОБА_3 з червня 2008 року, усвідомлюючи відсутність законних підстав на використання землі, а саме відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності або право користування на землю, діючи всупереч вимогам статей 112, 116-126 Земельного кодексу України, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, діючи умисно, з метою здійснення господарської діяльності, з корисливих мотивів, використовуючи повноваження керівника юридичної особи, та зловживаючи ними для здійснення своєї господарської діяльності та отримання грошового прибутку, всупереч інтересам юридичної особи приватного права, самовільно зайняв земельну ділянку загальною площею 1,2610 га, яка розташована в урочищі «Корчева» в кварталі 24, виділ №№ 30,31 Бурштинського лісництва Галицького національного природного парку на території Дем?янівської сільської ради Галицького району та яка належить природно-заповідного фонду та іншого природо - охоронного призначення та відповідно до пункту «г» статті 150 Земельного кодексу України відносяться до особливо-цінних земель.

На самовільно зайнятій земельній ділянці ОСОБА_3 в ході здійснення господарської розмістив дерев`яні піднавіси, металобрухт та сміття, утворене внаслідок діяльності, копиці соломи та кукурудзи та здійснив часткове обгородження ділянки дерев`яним парканом.

Отже, керівник ФГ «Корчева» ОСОБА_3 , зловживаючи своїми повноваженнями та використовуючи їх всупереч інтересам юридичної особи приватного права, внаслідок зайняття земельної ділянки, яка відносяться до особливо-цінних земель площею 1,2610 га, спричинив державним інтересам шкоду на загальну суму 225 688,74 грн., яка більш, ніж у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян

Дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за:

- частиною 2 статті 364-1 КК України, а саме вчиненні умисних дій, які виразились у зловживанні повноваженнями, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам;

- частиною 2 статті 197-1 КК України, а саме самовільному зайнятті земельної ділянки, яка відносяться до особливо-цінних земель.

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачуються у умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, вчиненим службовою особою, при наступних обставинах.

18 лютого 2009 року Господарським судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про порушення провадження у справі № П-6/21 за позовом Івано-Франківського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони НПС України в особі Галицького національного природного парку Дем`янівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, до відповідача - фермерського господарства «Корчева» про зобов`язання привести у придатний для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,99 га в кварталі 24 Бурштинського лісництва Галицького НПП, а також звільнити її та повернути за належністю. За результатами розгляду справи, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2010 року в задоволенні позову прокурора відмовлено.

За апеляційним поданням Івано-Франківського міжрайонного природоохоронного прокурора вищевказане рішення Господарського суду Івано-Франківської області переглянуто в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного господарським суду від 19 серпня 2010 року, апеляційне подання прокурора задоволено частково, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2010 року у даній справі в частині відмови в зобов`язанні ФГ «Корчева» привести у придатний для використання стан самовільно-зайняту земельну ділянку площею 0,99 га, яка знаходиться в урочищі «Корчева» в кварталі 24 Бурштинського лісництва Галицького НПП, лісові ділянки 15-16 та звільнення її, скасовано. В цій частині прийняти нове рішення - зобов`язати ФГ «Корчева» привести у придатний для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,99 га, яка знаходиться в урочищі «Корчева» в кварталі 24 Бурштинського лісництва Галицького НПП, лісові ділянки 15-16 та звільнити її.

Керівник ФГ «Корчева» ОСОБА_3 , не погоджуючись із прийнятим рішенням судом апеляційної інстанції подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Постановою Вищого господарського суду України від 13 грудня 2010 року, касаційну скаргу ФГ "Корчева" залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2010 року - без зміни.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2010 року та постанови Вищого господарського суду України від 13 грудня 2010 року, які набрали законної сили, Господарським судом Івано-Франківської області 25 січня 2011 року видано наказ № 131 «Про примусове виконання», яким зобов`язано ФГ «Корчева» привести у придатний для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку Галицького НПП площею 0,99 га, яка знаходиться в урочищі «Корчева» в кварталі 24 Бурштинського лісництва Галицького НПП, лісові ділянки 15-16 (згідно наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 12.05.2014р., №146 лісові виділи 30,31 в кварталі 24 Бурштинського лісництва Галицького НПП) та звільнити її.

На підставі даного наказу 09 лютого 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №24226852 із наданням строку добровільного виконання вимог.

Однак, ОСОБА_3 будучи засновником та керівником фермерського господарства «Корчева», будучи обізнаним про залишення в силі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2010 року та відкриття виконавчого провадження із наданням строку добровільного виконання, умисно ігноруючи існування судових рішень, будучи обізнаним про зобов`язання ФГ «Корчева» привести у придатний для використання стан самовільно зайняту земельну ділянку Галицького НПП площею 0,99 га яка знаходиться в урочищі «Корчева» в кварталі 24 Бурштинського лісництва Галицького НПП, лісові ділянки 15-16 звільнити її, покладені на нього рішенням суду обов`язки не виконав, продовжував використовувати самовільно захоплену земельну ділянку у господарських цілях.

Таким чином, керівник ФГ «Корчева» ОСОБА_3 , маючи реальну можливість виконати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2010 року та постанову Вищого господарського суду України від 13 грудня 2010 року у період часу із 18 березня 2011 року по даний час, умисно, використовуючи повноваження юридичної особи, продовжує господарську діяльність на самовільно зайнятих земельних ділянках загальною площею 0,99 га, що знаходяться в урочищі «Корчева» в кварталі 24, виділ № 30 (біополяна - господарська зона), № 31 (сіножаті - зона регульованої рекреації) Бурштинського лісництва Галицького національного природного парку на території Дем?янівської сільської ради Галицького району.

Дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчинене службовою особою.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 заявлене клопотання про закриття кримінального провадження, з підстав звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив. Зазначив, що вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення є триваючими, і строк давності слід рахувати з моменту припинення злочинного стану особи. Відтак, відсутні правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Приймаючи рішення по суті заявленого захисником клопотання, суд враховує наступне.

В силу статті 5 КК України, суд застосовує норми КК України в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 2 - 4 частини 1, частин 2-3 статті 49 КК України, в редакції чинній до 01 липня 2020 року, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В силу статті 12 КК України, в редакції чинній до 01 липня 2020 року, кримінальне правопорушення, передбачене:

-частиною 2 статті 364-1 КК України є тяжким злочином;

-частиною 2 статті 197-1 КК України є злочином невеликої тяжкості;

-частиною 2 статті 382 КК України є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до частини 1 статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до обвинувального акта, кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинені, зокрема, передбачені:

-частиною 2 статті 364-1 КК України та частиною 2 статті 197-1 КК України - в червні 2008 року;

-частиною 2 статті 382 КК України - 18 березня 2011 року (заактований державним виконавцем ОСОБА_6 факт не виконання рішення по закінченню терміну добровільного виконання). Вчиненням зазначеного кримінального правопорушення перебіг давності щодо інших кримінальних правопорушень переривається і обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення даного кримінального правопорушення.

Фактів ухилення ОСОБА_3 від досудового слідства або суду, внаслідок чого зупиняється перебіг давності судом не встановлено.

Відтак, на момент постановлення даної ухвали сплили визначені законодавцем строки давності.

Відтак, відсутні правові перешкоди щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364-1, частиною 2 статті 197-1, частиною 2 статті 382 КК України на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Щодо доводів прокурора про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки кримінальні правопорушення є триваючими, і такий строк слід рахувати з моменту припинення злочинного стану особи, суд враховує наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до частини 1 статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувальним актом визначено час вчинення кримінальних правопорушень. Стороною обвинувачення, обвинувачення не змінювалось, вчинені кримінальні правопорушення не визначені як триваючі.

Початок перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (стаття 49 КК України) слід рахувати з моменту юридичного закінчення складу злочину, а не з моменту припинення особою злочинного стану.

Зазначена позиція знайшла своє відображення у наступних висновках суду касаційної інстанції, зокрема:

«У випадку вчинення злочину, передбаченого частиною1 статті 382 КК України, у формі умисного невиконання рішення суду в цивільній справі, яким особу зобов`язано вчинити певну дію, питання про визначення дня, з якого відраховується строк давності для притягнення до кримінальної відповідальності, має особливості, обумовлені специфікою об`єктивної сторони злочину та існуванням передбаченого законодавством механізму примусового виконання судових рішень.

Порівнюючи позиції, висловлені з цього питання апеляційним судом і прокурором, який подав касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за необхідне звернутися до аналізу правової природи строку давності та його цілей.

Так, Європейський суд з прав людини наголошує, що «строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними» (рішення від 9 січня 2013 р. у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine), заява № 21722/11, § 137; див. також: рішення від 20вересня 2011 року у справі «ТОВ «Нафтова компанія ЮКОС» проти Росії ("OAO Neftyanaya Kompaniya "YUKOS" v. Russia), заява № 14902/04, §570; рішення від 22жовтня 1996р. у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. United Kingdom), заяви № 22083/93 і №22095/93, § 51).

У зв`язку з цим запропонований у касаційній скарзі прокурора підхід, на переконання Верховного Суду, по суті призвів би до того, що особу можна було б притягнути до кримінальної відповідальності протягом невизначеного періоду часу після завершення передбаченої законом процедури примусового виконання судового рішення, тим більше, що в даному випадку виконавче провадження було закінчено саме у зв`язку з неможливістю виконати судове рішення без участі боржника (який ухилявся від його виконання). Такий підхід явно не відповідає цілям, які переслідував законодавець при визначенні строків давності для притягнення до кримінальної відповідальності за ті чи інші злочини. Відповідно до міжнародних стандартів та національного законодавства строк давності не застосовується лише до окремих злочинів проти основ національної безпеки України та проти миру й безпеки людства.

З огляду на це Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про необхідність відрахування в даному кримінальному провадженні строку давності з моменту закінчення виконавчого провадження, коли в установленому законом порядку було офіційно констатовано неможливість виконання судового рішення без участі боржника. Це обумовило необхідність вирішення питання про притягнення винного до відповідальності протягом установленого статті 49 КК України строку давності за відповідний злочин.

Цей підхід повністю узгоджується із принципом правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права і на якому ґрунтуються інші законодавчі положення. Так, чинним законодавством з урахуванням цього принципу передбачені строки позовної давності (строки звернення до суду), строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, строки накладення адміністративних стягнень (які стосовно триваючих правопорушень відраховуються з дня їх виявлення) тощо.

«Висновки, наведені в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 492/910/14-к».

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 08 жовтня 2004 року №15 "Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів" моментом закінчення злочину, передбаченого статтею 212 КК України, є фактичне ненадходження до бюджету коштів, які мали бути сплачені у строки та розмірах, передбачених законодавством з питань оподаткування, а саме - з наступного дня після закінчення строку, до якого мав бути сплачений податок.

Відтак, початком перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності судом визначено рахувати з 18 березня 2011 року (заактований державним виконавцем ОСОБА_6 факт не виконання рішення по закінченню терміну добровільного виконання).

На підставі викладеного та керуючись статтею 49 КК України, пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

-Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

-частиною 2 статті 364-1;

-частиною 2 статті 197-1;

-частиною 2 статті 382 КК України,

на підставі статті 49 КК України, в редакції чинній до 01 липня 2020 року, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження

-задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

-частиною 2 статті 364-1;

-частиною 2 статті 197-1;

-частиною 2 статті 382 КК України,

на підставі статті 49 КК України, в редакції чинній до 01 липня 2020 року, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-частиною 2 статті 364-1;

-частиною 2 статті 197-1;

-частиною 2 статті 382 КК України,

-закрити.

Речові докази у справі

-матеріали виконавчого провадження з виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19 серпня 2010 року та постанови Вищого господарського суду України від 13 грудня 2010 року

-повернути Галицького відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської обл. Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ);

-матеріали реєстраційної справи Фермерського господарства «Корчева»

-повернути ліквідаційній комісії Галицької районної державної адміністрації в Івано-Франківській області.

Ухвалу може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_7