Справа № 944/996/23
Провадження №1-кп/944/779/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2023 за №0000042,

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

в с т а н о в и в:

молодший сержант ОСОБА_4 , проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 01.02.2023, перебуваючи на плацу військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 10:00 годині, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи ознайомленим із бойовим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 № 5, з метою уникнення виконання бойового наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_6 від 30.01.2023 № 5 щодо переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 з пункту постійної дислокації в район виконання завдань, відкрито відмовився виконувати вказаний бойовий наказ командира без поважних причин, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду справи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся.

Обвинувачений, його захисник та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані як дії, які виразились у відкритій відмові виконати наказ начальника (непокора) вчинену в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання та служби характеризується позитивно, брав безпосередню участь в бойових діях на сході України, згідно довідки про обставини травми отримав бойове травмування, у зв`язку із чим неодноразово проходив лікування та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.402 КК України.

Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості та обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого обрано у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 53680,00 гривень. У зв`язку із внесенням такої суми на відповідний рахунок відповідно до положень ч.4 ст.202 КПК України обвинувачений вважається таким, щодо якого чинним є запобіжний захід у вигляді застави.

Зважаючи на положення ст.182 КПК України та враховуючи, що обвинувачений вимог запобіжного заходу у вигляді застави не порушував, суд вважає за можливе повернути сплачений розмір застави, а тому клопотання про повернення такого задовольняє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366 - 371, 373, 374, 381, 382 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Речові докази оптичний диск DVD-R "MyMEDIA" , який знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження №0000042.

Заставу, визначену ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.02.2023 у розмірі 53680,00 грн., внесену за ОСОБА_4 заставодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьоїстатті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1