Справа №359/3962/20
Провадження №1-кп/359/101/2023
У Х В А Л А

в порядку ст. 331 КПК України

19 травня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого складу суду:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією із застосуванням дистанційного відеоконференцзв`язку, в тому числі з Дніпровською філією ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України», в залі суду під час судового розгляду кримінального провадження №0008631, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2019 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 149 КК України,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України, -

розглянувши питання доцільності подальшого утримання обвинувачених під вартою в порядку ст. 331 КПК України та заявлені у цьому зв`язку клопотання сторін,

в с т а н о в и в :

На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 149 КК України та ОСОБА_7 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України.

19.05.2023 року стороною обвинувачення подано письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, яке прокурор підтримав, зазначивши, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити процесуальну поведінку ОСОБА_7 , оскільки під тягарем покарання у виді довічного позбавлення волі, він може уникнути суду та ухилитись від кримінальної відповідальності. Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 просив задовольнити частково та помістити останнього до психіатричного закладу, що розташований смт.Глеваха.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, яке також підтримав і обвинувачений ОСОБА_5 . При вирішенні клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.

Представника потерпілого адвокат ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 не заперечував.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 при вирішенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Головуючий суддя суду присяжних, заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, стан здоров`я його родини (рідних та близьких), міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей.

Обираючи відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при призначенні кримінального провадження до судового розгляду судом враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.

Дійсно частина зазначених раніше ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, відпали зважаючи на стадію судового розгляду та тривалість утримання обвинувачених під вартою.

В той же час, вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 головуючий суддя виходить з наступного.

Встановлено, що запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що продовжують свою дію відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2023 року закінчується о 24.00 год. 23.05.2023 року, однак завершити розгляд справи до указаної дати неможливо, а наступне судове засідання призначено на 14.30 год. 26.05.2023 року.

З обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі.

Ця обставина свідчить про те, що під впливом тяжкості покарання він може переховуватись від суду, тобто обвинувачений ОСОБА_7 має можливість ухилитись від кримінальної відповідальності та суду, зважаючи на застосування до них менш тяжчого запобіжного заходу. Залишається, беззаперечно і висока імовірність перешкоджання обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальному провадженню іншим чином у зв`язку з відсутністю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду та перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Тримання ОСОБА_7 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства та правопорядку, а досягнення таких цілей становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, головуючий суддя вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачений може вживати заходів для переховування від суду, ухилення від явки до суду, ускладнення завершення судового розгляду.

Ці обставини, а також суспільний резонанс справи, в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 , він буде переховуватись від суду, та у такий спосіб істотно перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Враховуючи наявні ризики, які станом на 19.05.2023 року не перестали існувати та не зменшилися, головуючий суддя суду присяжних вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити ненастання цих ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів.

Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

З огляду на це, головуючий суду присяжних вважає допустимим продовжити ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави, оскільки злочин, в якому обвинувачуються останній, вчинено із застосуванням насильства та спричинив загибель людини (п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України).

При цьому, на думку суду, станом на 19.05.2023 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою узгоджується також зі стадією судового провадження та з урахуванням терміну, протягом якого ОСОБА_9 вже утримується під вартою, і являє собою єдиним засобом уникнення ризиків, що указані вище, а їх реальність настання не збігла з часом проведення розгляду справи в суді.

Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 головуючий суддя виходить з наступного.

Встановлено, що запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що продовжують свою дію відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2023 року закінчується о 24.00 год. 23.05.2023 року, однак завершити розгляд справи до указаної дати неможливо, а наступне судове засідання призначено на 14.30 год. 26.05.2023 року.

При продовженні запобіжного заходу встановлено наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, 21.02.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 проведено амбулаторну комплексну судову психолого - психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №160 від 21.02.2023 року (том 15 а.с.72-77), наданого на підставі ухвали суду, про доручення проведення експертизи, ОСОБА_5 страждає на хронічний розлад у вигляді «Хронічного маячного розладу» (F.22 за МКХ 10 перегляду). За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Визначення виду примусових заходів не в компетенції судово-психіатричних експертів. На даний час за своїм психічним станом ОСОБА_5 виявляє ознаки підвищеної суспільної небезпеки пасивного типу, тому може бути поміщений до закладу із посиленим наглядом.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до статті 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Головуючий суду присяжних звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, в пункті 196 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011р. Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд наголошує, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним в сенсі пункту 1 статті 5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин».

Враховуючи ступінь тяжкості суспільно-небезпечного діяння та особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, який страждає психічними захворюваннями і обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, вчиненого із застосуванням насильства та спричинення загибелі людини, а також те, що судове провадження не буде закінчено до визначеної дати закінчення дії запобіжного заходу, головуючий суду присяжних прийшов до висновку про необхідність зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою в «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на 60 діб до Спеціального підрозділу КНП виконавчого органу Київської міської ради «Клінічна лікарня «Психіатрія» (смт. Глеваха Фастівського району Київської області, вул. Павлова, 7).

У звязку з цим, ОСОБА_5 слід етапувати до відповідного закладу охорони здоров`я.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177-178, 181-183, 184, 192-199, 206, 331 КПК України, судНа підставі викладеного та керуючись ст. 177-178, 181-183, 184, 192-199, 206, 331, 508 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Продовжити утримувати обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах Держаної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24.00 год. 18.07.2023 року.

Зміни обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на 60 діб до Спеціального підрозділу КНП виконавчого органу Київської міської ради «Клінічна лікарня «Психіатрія» (смт. Глеваха Фастівського району Київської області, вул. Павлова, 7).

Етапувати обвинуваченого ОСОБА_5 з Спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» (м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 84) до Спеціального підрозділу КНП виконавчого органу Київської міської ради «Клінічна лікарня «Психіатрія» (смт. Глеваха Фастівського району Київської області, вул. Павлова, 7).

Термін дії запобіжного заходу ОСОБА_5 становить до 24.00 год. 18.07.2023 року.

Ухвала суду про продовження дії обвинуваченим запобіжних заходів може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з моменту проголошення ухвали суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 23.05.2023 року.

Головуючий: ОСОБА_1