ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000686 від 07 березня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с.Кримки Шполянського району Черкаської області, громадянина України, неодруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані старший солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану з Україні» від 6 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року N 2915-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02 лютого 2023 року № 34 капітан ОСОБА_6 допущений до тимчасового виконання обов`язків начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , та вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 і по стройовій частині) від 29 серпня 2022 року № 109 старший солдат ОСОБА_4 призначений на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , та вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст.9,11,16,28,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінної чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованими та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази,, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватись вимог військових статутів, поводитися з гідністю та честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст.ст.28,30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх в виконати сумлінно, точно та у встановлений строк.

Разом з тим, старший солдат ОСОБА_4 у порушення наведених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений поряд підлеглості, порушуючи військову дисципліну, умисно не виконав наказ командира (начальника), за наступних обставин.

07 березня 2023 року приблизно о 10 год. 30 хв., тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 , доведено для виконання бойове розпорядження (наказ) командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 №158дск 06.03.2023 року, щодо висування терміном в період з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. 07 березня 2023 сформованої групи у кількості 6 військовослужбовців 2 стрілецької роти до батальйонний район оборони з завданням інженерного облаштування ВОП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на другій лінії оборони військової частини НОМЕР_1 в районі населених пунктів АДРЕСА_3 , зокрема і до стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 , який знаходився в строю під час вказаного шикування.

При цьому наказ виданий в установленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого солдата ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст.9,11,16,28,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 07 березня 2023 року приблизно о 10 год. 30 хв., тобто в умовах воєнного стану, під час шикування особового складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, доведений йому тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 .

Умисне невиконання старшим солдатом ОСОБА_4 наказу потягло за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності та невиконання завдань за призначенням.

За вчинення умисних дій, що виразилися в непокорі, тобто іншому умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

12 травня 2023 року між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із даною угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.402 КК України. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Сторони погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.402 КК України з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, має необхідні професійні якості, військово-облікову спеціальність та фах, нагально необхідні у Збройних Силах України, бажає продовжити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймати участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України), наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, призначити покарання із застосуванням ст.ст.58,69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.402 КК України, зокрема покарання у виді 2 (два) роки службового обмеження та із суми грошового забезпечення засудженого ОСОБА_4 відраховувати в дохід держави 20 % (двадцять) відсотків.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 08.03.2023.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_4 зарахувати попереднє ув`язнення з 08.03.2023 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник обвинуваченого просив угоду про визнання винуватості затвердити, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України, а її наслідки роз`яснені обвинуваченому.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України вчиненні умисних дій, що виразилися в непокорі, тобто іншому умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Отже, враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно впливають на прийняття рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беручи до уваги інтереси суспільства, і відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та інші обставини, що його характеризують, суд вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинений злочин, передбачений ч.4 ст.402 КК України, застосувати норми ст.ст.58,69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.402 КК України, зокрема покарання у виді 2 (два) роки службового обмеження та із суми грошового забезпечення засудженого ОСОБА_4 відраховувати в доход держави 20 % (двадцять) відсотків. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з08.03.2023. На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_4 зарахувати попереднє ув`язнення з 08.03.2023 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши обвинуваченого з під варти у залі суду.

Долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314,368,369,370,371,374,376,395,472,474,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 травня 2023 року, укладену між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст.58, ч.1 ст.69 КК України у виді службового обмеження на строк 2 (два) роки з відраховуванням в дохід держави 20 % (двадцять) відсотків із суми грошового забезпечення.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 12 травня 2023 року.

Зарахувати у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 08 березня 2023 року по 11 травня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Суддя ОСОБА_1