Провадження № 1-кп/204/497/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань кримінальне провадження № 0000661, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сватове Луганської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не маючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Сватове Луганської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не маючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження строків застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Клопотання прокурора обґрунтовані наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого, у разі доведення їх винуватості в суді, їм загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна. Обвинувачений ОСОБА_6 зареєстрований у м. Сватове Луганської області, як на даний час знаходиться в окупації РФ, обвинувачений ОСОБА_7 постійного місця мешкання не має. Після вчинення кримінального правопорушення обвинувачені виїхали до іншої області з метою переховування від органів досудового розслідування. Усвідомлюючи міру покарання, яка загрожує обвинуваченим, у разі визнання винуватими, останні можуть чинити незаконний вплив та тиск на свідків. Обвинувачені не мають достатнього джерела доходу, офіційного місця роботи, що в сукупності з тим, що ОСОБА_7 є раніше судимим може спричинити вчинення останніми інших корисливих кримінальних правопорушень задля забезпечення життєдіяльності. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

У судовому засіданні прокурор підтримав вищезазначене клопотання та просив його задовольнити.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора в повному обсязі, проти задоволення клопотань сторони захисту про зміну обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який або застосування застави заперечувала. Зазначила, що характеристика ОСОБА_7 не є позитивною.

ОСОБА_7 подав до суду клопотання про зміну застосованого запобіжного заходу на домашній арешт, обґрунтовано тим, що якщо до обвинуваченого буде засновано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з електронним браслетом, ризики зазначені прокурором у клопотанні: переховування від суду, вчинення тиску на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, перестануть існувати.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотань прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив суд змінити обвинуваченим застосований запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, у разі неможливості змінити запобіжний захід, просив розглянути питання про застосування застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, підтримав позицію захисника.

Вивчивши подане прокурором клопотання, вислухавши позиції учасників судового розгляду, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 177, ч. 1 ст. 178 КПК України визначено, що застосування запобіжного заходу здійснюється з метою, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків на підставі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, для запобігання яких здійснюється запобіжний захід.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи. Доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Продовження строку тримання під вартою, як підстава для втручання в право особи на свободу, має містити його обґрунтування, доцільність, аналіз ризиків у конкретних обставинах та інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. («W проти Швейцарії», «Тейс проти Румунії» та ін.).

При розгляді цього клопотання, у відповідності до статті 177 КПК України, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення дійсних ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України при наявності обґрунтованої підозри.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, стосовно того, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Як встановлено судом, обвинувачені неодружені, утриманців не мають, не працевлаштовані, отже офіційного джерела доходу не мають, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, таким чином обвинувачені характеризуються відсутністю стійних соціальних зв`язків та міцних стримуючих факторів, відтак є підстави вважати, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування покарання за скоєне, у разі визнання винуватими у вчиненні злочину, обвинувачені можуть переховуватися від суду, у тому числі й на території Російської Федерації, враховуючи режим воєнного стану на території України.

Оскільки в обвинувачених відсутнє законне джерело доходу, яке здатне забезпечити рівень їх життя, наявна схильність до вчинення кримінальних правопорушень, з огляду на судимість ОСОБА_8 за вчинення умисного злочину, існує ризик продовження обвинуваченими вчинення кримінальних правопорушень.

Також судом встановлено наявність ризику незаконного впливу обвинувачених на потерпілу та свідків, з огляду на те, що в судовому засідання ці особи ще не допитані.

Суд зазначає, що застосований до обвинувачених запобіжний захід не виходить за межі розумного строку тривалості, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, який на даному етапі судового провадження превалює над принципом поваги до особистої свободи обвинувачених, оскільки обставини кримінального правопорушення, характер інкримінованого обвинуваченим діяння свідчить про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб обвинувачених.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дозволить здійснювати дієвий контроль за поведінкою обвинувачених, забезпечити виконання покладених на них обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня існуючі ризики кримінального провадження, відтак суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу у кримінальному провадженні на не пов`язаний з триманням під вартою. При цьому, доводи наведені обвинуваченими, кожним окремо, захисником обвинувачених ОСОБА_5 у клопотаннях про обрання більш м`якого запобіжного заходу, стороною захисту не обґрунтовані та зводяться до простого заперечення клопотання сторони захисту.

Враховуючи доведеність обґрунтованості підозри, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, дійсних та триваючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим в разі визнання винуватими та відсутність обставин, які не виправдовують такий ступінь втручання у їх права і свободи особи, суд убачає підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України на 60 днів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд зазначає, що захисником обвинувачених - адвокатом ОСОБА_5 у його письмовому клопотанні не було наведено жодних доводів стосовно необхідності визначення розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

З метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченим діяння, відсутність постійного місця мешкання, інформації про працевлаштування, суд вважає, що належна процесуальна поведінка обвинувачених може бути забезпечена лише шляхом застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відтак, у задоволенні клопотань ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який або визначення розміру застави, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369-372, 376, 392-393 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - задовольнити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 жовтня 2023 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 жовтня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу або застосування застави - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 14.08.2023 року.

Суддя ОСОБА_1