УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 Справа №607/6618/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі колегії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підсудного ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.2 ст.150, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, -

встановив:

Прокурор обвинувачує ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.150 та ч.1 ст.364 КК України. Згідно з обвинуваченням ОСОБА_6 , працюючи директором Тернопільського вищого професійного училища №4 ім.Михайла Паращука, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і в силу цього будучи службовою особою, на початку жовтня 2011 року, під час розмови з заступником головного лікаря з поліклінічної роботи Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги ОСОБА_7 довідався про те, що ОСОБА_7 потрібно провести ремонтні роботи у службових приміщеннях поліклініки ТМКЛШД №1 та йому потрібні робітники, які б могли виконати дані роботи. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на залучення до виконання даних робіт учнів училища. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання праці учнів училища, ОСОБА_6 діючи всупереч ст.ст. 43, 52, 53 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, ст.188 Кодексу Законів про Працю від 10.12.1972 №322-УІІІ, діючи в з інтересах заступника головного лікаря з поліклінічної роботи Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, наказав майстрам виробничого навчання училища ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залучити учнів навчальної групи № 27 А МШ в кількості 5-7 чоловік до виконання ремонтних робіт у поліклініці ТМКЛПІД №1, яка знаходилася за адресою: м. Тернопіль вул. Князя Острозького, 6 при цьому достовірно знаючи, що виконання даних робіт не передбачено навчальним планом по підготовці учнів за професією штукатур, лицювальник-плиточник, маляр будівельний. Доводячи свій злочинний намір до кінця ОСОБА_6 , на початку жовтня 2011 року, під час проведення теоретичних та виробничих навчань у групі №27 А МШ залучив до виконання ремонтних робіт у поліклініці ТМКЛШД №1, яка знаходилася за адресою: м. Тернопіль вул. Князя Острозького, 6 сім учнів даної групи: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які виконували ремонтні роботи у медичних кабінетах поліклініки ТМКЛШД №1 на протязі одного місяця, та тривалістю робочого дня з 09 год. до 15 год., під час навчального процесу, а саме, під час проведення теоретичних та виробничих занять.

Крім цього, своїми діями, які виразилися у використанні праці учнів ТВПУ №4 ім. М. Паращука під час проходження ними навчання в училищі, без проведення оплати за їх працю, діючи у власних інтересах та інтересах третіх осіб, директор ТВПУ №4 ім. М. Паращука ОСОБА_6 , діючи всупереч ст. 32 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року Ратифікованої Україною 27,02.1991 року, ст.ст.43, 52, 53 Конституції України, ст.ст. 2, 4,19, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, ст.188 Кодексу Законів про Працю від 10.12.1972 №322-VIII, порушив охоронювані законом права учнів на здобуття освіти та на оплату їх праці.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в експлуатації кількох дітей, які не досягли віку, з якого законодавством дозволяється працевлаштування, шляхом використання їх праці, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 150 КК України.

Окрім цього ОСОБА_6 , працюючи директором Тернопільського вищого професійного училища №4 Ім. Михайла Паращука, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і в силу цього будучи службовою особою, в травні 2011 року, знаючи, що у с. Лозова Тернопільського району ним здійснюється будівництво житлового будинку дачного типу та необхідно виконати ремонтні роботи у гаражному та підвальному приміщенні, виник злочинний умисел спрямований на залучення до виконання даних робіт учнів училища. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання праці учнів училища, ОСОБА_6 діючи всупереч ст.ст.43, 52, 53 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, ст.188 Кодексу Законів про Працю від 10.12.1972 №322-VIII, з метою отримання прибутку вираженого у не понесенні виробничих затрат, наказав майстрам виробничого навчання училища ОСОБА_17 та ОСОБА_18 залучити учнів навчальної групи №8 А МШ в кількості 5-6 чоловік до виконання ремонтних робіт у будинку, який знаходився за адресою с. Лозова Тернопільського району І належав ОСОБА_6 , при цьому достовірно знаючи, знаючи, що виконання даних робіт не передбачено навчальним планом по підготовці учнів за професією штукатур, лицювальник- плиточник, маляр. плиточник, маляр.

На початку травня 2011 року, під час проведення теоретичних та виробничих навчань у групі №8 А МШ директор училища ОСОБА_6 залучив до виконання ремонтних робіт у с. Лозова Тернопільського району учнів даної групи ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які виконували роботи по штукатуренню стін гаража та підвального будинку, що знаходився в с. Лозова Тернопільського району на протязі 4 днів під час навчального процесу, а саме під час проведення теоретичних та виробничих занять. Продовжуючи свою злочинну діяльність, директор ТВПУ №4 ім. М. Паращука ОСОБА_6 на початку жовтня 2011 року, діючи всупереч ст.ст.43, 52, 53 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ИІ, Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, ст.188 Кодексу Законів про Працю від 10.12.1972 №322-VIII, наказав майстрам виробничого навчання училища ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залучити учнів навчальної групи № 27 А МШ в кількості 5- 7 чоловік до виконання ремонтних робіт у поліклініці №1, яка знаходилася за адресою м. Тернопіль вул.Князя Острозького, 6 при цьому достовірно знаючи, що виконання даних робіт не передбачено навчальним планом по підготовці учнів за професією штукатур, лицювальник- плиточник, маляр будівельний.

На початку жовтня 2011 року, під час проведення теоретичних та виробничих навчань у групі № 27 А МШ, директор училища ОСОБА_6 , залучив до виконання ремонтних робіт у поліклініці №1, яка знаходилася за адресою м. Тернопіль вул. Князя Острозького,6 учнів даної групи: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , які виконували ремонтні роботи у медичних кабінетах поліклініки, на протязі одного місяця, під час навчального процесу, а саме під час проведення теоретичних та виробничих занять. Окрім цього директор ТВПУ №4 ім. М.Паращука ОСОБА_6 у грудні 2011 року, діючи всупереч ст.ст.43, 52, 53 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, ст.188 Кодексу Законів про Працю від 10.12.1972 X°322-VIII, наказав майстрам виробничого навчання училища ОСОБА_25 та ОСОБА_26 залучити учнів навчальної групи № 37 МШ в кількості 6-7 чоловік до виконання земляних робіт під час проведення реконструкції міського стадіону по проспекту С.Бандери, 15 у м. Тернополі, при цьому достовірно знаючи, що виконання даних робіт не передбачено навчальним планом по підготовці учнів за професією муляр, штукатур, лицювальник-плиточник.

В середині грудня 2011 року, під час проведення теоретичних та виробничих навчань у групі № 37 МШ, директор училища ОСОБА_6 , залучив учнів даної групи ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 виконання земляних робіт під час реконструкції міського стадіону по проспекту Степана Бандери, 15 в м. Тернополі, які виконували земляні роботи на протязі дев`яти днів, під час навчального процесу. Крім цього, своїми діями, які виразилися у використанні праці учнів ТВПУ №4 ім. М. Паращука під час проходження ними навчання в училищі, без проведення оплати за їх працю, діючи у власних Інтересах та інтересах третіх осіб, директор ТВПУ №4 ім. М. Паращука ОСОБА_6 , діючи всупереч ст. 32 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року Ратифікованої Україною 27.02.1991 року, ст.ст.43, 52, 53 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, ст.188 Кодексу Законів про Працю від 10.12.1972 №322-VIII, порушив охоронювані законом права учнів на здобуття освіти та на оплату їх праці.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились в зловживанні службовою особою своїм службовим становищем, тобто умисному з корисливих мотивів, в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило істотну шкоду конституційним правам та свободам учнів ТВПУ №4 ім.М.Паращука, ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.364 КК України.

В суді підсудний ОСОБА_6 пояснив: вини не визнає; незаконних дій не вчиняв; вважає, що досудове розслідування в частині допиту неповнолітніх учнів проведено з грубим порушенням закону.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_5 оголосив постанову про зміну обвинувачення від 02.01.2023 року. У постанові прокурор ОСОБА_5 виклав мотиви прийнятого рішення. Зокрема, що органом досудового розслідування в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.364, ч.2 ст.150 КК України вмінено йому у вину організацію використання праці учнів ТВПУ №4 ім.М.Паращука під час проходження ними навчання в училищі, без проведення оплати за їх працю. Діючи у власних інтересах та інтересах третіх осіб, директор ТВПУ №4 ім.М.Паращука ОСОБА_6 , всупереч ст.32 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року Ратифікованої Україною 27.02.1991 року, ст.ст.43, 52, 53 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 19, 21 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ, Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, ст.188 Кодексу Законів про Працю від 10.12.1972 №322-VIII, порушення охоронюваних законом прав учнів на здобуття освіти та на оплату їх праці. Обвинувачення в цій частині базувалось на окремих показах, даних під час досудового розслідування працівниками ТВПУ №4 ім. М. Паращука майстрів виробничого навчання ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які зазначили, що організовували за вказівкою директора ОСОБА_6 роботу учнів на різних об`єктах, та показах потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_34 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_29 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_31 , ОСОБА_35 , які вказували, що здійснювали окремі з них земляні, інші ремонтні роботи безоплатно за межами навчального закладу та поза межами навчального процесу. Однак, жоден з працівників ТВПУ №4 ім.М.Паращука в судовому засіданні не підтримав покази, дані під час досудового слідства в частині організації ОСОБА_6 праці дітей з порушенням трудового законодавства під час навчального процесу і жоден потерпілий не надав показання в суді, що його права порушено. Також, ніхто учнів ТВПУ №4 ім.М.Паращука не подав до органів досудового розслідування та суду заяву про визнання його потерпілим у кримінальній справі. В межах досудового слідства не ініційовано та не проведено перевірку органами державного контролю та державного нагляду за додержанням законодавства про працю фактів можливих порушень трудового законодавства в ТВПУ №4 ім.М.Паращука, акту такої перевірки не долучено до кримінальної справи. Для кваліфікації дій за ч.1 ст.364 КК України необхідно щоб була заподіяна істотна шкода охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, але з показань потерпілих і матеріалів кримінальної справи не вбачається, в чому полягає істотна шкода. З урахуванням наведеного обвинувачення ОСОБА_6 підлягає зміні. Враховуючи наведене, керуючись ст.277 КПК України 1960 року постановляє виключити з обвинувачення ч.2 ст.150 та ч.1 ст.364 КК України та викласти у новій редакції обвинувачення за ч.1 ст.366 КК України.

Відповідно до ст.277 КПК України в редакції 1960 року під час судового розгляду до закінчення судового слідства прокурор вправі змінити пред`явлене особі обвинувачення. Прийшовши до переконання, що пред`явлене особі обвинувачення потрібно змінити, прокурор виносить постанову, в якій формулює нове обвинувачення та викладає мотиви прийнятого рішення.

В порядку передбаченому ч.3 ст.277 КПК України в редакції 1960 року суд роз`яснив прокурору його обов`язок вручити копії постанови про зміну обвинувачення від 02.01.2023 року всім учасникам.

Прокурор ОСОБА_5 вручив копію постанови про зміну обвинувачення підсудному ОСОБА_6 і надав постанову суду для долучення до кримінальної справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі п.2 ч.1 ст.6, ст.248, ч.2 ст.282 КПК України в редакції 1960 року порушена кримінальна справа підлягає закриттю за відсутності в діянні складу злочину; При наявності обставин, передбачених статтею 6 цього Кодексу, суд мотивованою ухвалою закриває справу; Суд своєю ухвалою закриває справу, якщо прокурор відмовився підтримувати державне обвинувачення, а потерпілий не бажає скористатися правом, передбаченим частиною другою статті 267 цього Кодексу.

У судовому засіданні 19 липня 2023 року прокурор ОСОБА_5 пояснив, що копії постанови про зміну обвинувачення від 02.01.2023 року надіслано потерпілим. Жоден з потерпілих не заявив заперечень і не повідомив, що буде підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Просить прийняти рішення про закриття кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення за ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 364 КК України, на підставі ч.2 ст.282 КПК України в редакції 1960 року. Також, прокурор ОСОБА_5 надав для долучення до кримінального провадження документи, які підтверджують надіслання копій постанови учасникам.

Із змісту постанови про зміну обвинувачення від 02.01.2023 року вбачається, що прокурор ОСОБА_5 відмовився від обвинувачення стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.150 та ч.1 ст.364 КК України, оскільки в резолютивній частині постанови він виклав обвинувачення в новій редакції лише за ч.1 ст.366 КК України.

На підставі ст.273 КПК України розгляд справи провадиться тільки відносно підсудного і лише в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до переконання, що за відсутності заперечень потерпілих і клопотань про підтримання раніше пред`явленого обвинувачення, на підставі постанови про зміну обвинувачення від 02.01.2023 року, винесеної прокурором ОСОБА_5 , якою він просить виключити з обвинувачення ч.2 ст.150 та ч.1 ст.364 КК України, кримінальну справу в цій частині необхідно закрити.

Керуючись статтями 6, 248, 264, 273, 277, 282 КПК України в редакції 1960 року, ч.11 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суду,-

постановила:

Кримінальну справу стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.2 ст.150 та ч.1 ст.364 КК України закрити, на підставі ч.2 ст.282 КПК України в редакції 1960 року, у зв`язку з відмовою прокурора ОСОБА_5 від підтримання державного обвинувачення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду протягом семи діб з дня її винесення.

СуддіОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3