ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2562/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного 1 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000464, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою, третьою статті 255, частиною третьою статті 332, частиною третьою статті 358 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, Городоцького р-ну, с. Лісоводи, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, проходить службу в ДПСУ на посаді головного тренера третьої спортивної команди з місцем дислокації м. Львів спортивний комітет ДПСУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного 1 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000464, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою, третьою статті 255, частиною третьою статті 332, частиною третьою статті 358 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 26 липня 2023 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у провадженні Дарницького УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження від 1 лютого 2023 року за № 0000464, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою, третьою статті 255, частиною третьою статті 332, частиною третьою статті 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час, та місці, але не пізніше 23.02.2023, володіючи якостями лідерів, організаторськими здібностями, будучи обізнаними в сфері виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану та перетину державного кордону на підставі зазначених документів, будучи обізнаними про визначений законодавством України порядок виїзду громадян України в умовах воєнного стану закордон та діючі обмеження, а також маючи відповідне коло знайомих осіб, які в наступному були залученні ними до вчинення кримінальних правопорушень, з корисливих мотивів, розробили злочинний план по організації каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, а також безперешкодний виїзд замовників цих документів за кордон.

Так, розроблений ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , план вчинення кримінальних правопорушень передбачав наступне:

-організацію безперебійного функціонування каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України шляхом виготовлення та використання документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану;

-безпосереднє підшукування ними осіб (далі так званих «клієнтів») з числа військовозобов`язаних громадян України щодо яких діють обмеження на виїзд закордон в період дії воєнного стану, які всупереч діючим обмеженням мають намір виїхати закордон;

-підроблення офіційних документів, а саме тимчасових посвідчень військовозобов`язаних та довідок військово-лікарської комісії відповідно до яких особа є не придатною до військової служби з виключенням з військового обліку, на підставі яких, за умови їх справжності, відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особи не підлягають призову під час мобілізації, та на підставі яких відповідно до п.2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану особи мають право на перетин державного кордону;

-підшукування осіб в якості співучасників, які за грошову винагороду та за їх вказівкою будуть здійснювати цілеспрямований пошук осіб призовного віку, які виявили бажання виїхати закордон в умовах воєнного стану, а також надавати їм попередні консультації, отримувати від «клієнтів» документи та особисті дані, які необхідні для виготовлення комплекту документів, що посвідчують їх непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, а також безпосередньо отримувати від «клієнтів» грошові кошти.

-підшуковування військовослужбовців Державної прикордонної служби України (далі по тексту - ДПСУ), які безпосередньо здійснюють паспортний контроль на пунктах пропуску, в якості співучасників, які за грошову винагороду та за їх вказівкою, будучи повністю обізнаними із злочинним планом всіх членів злочинної організації, будуть сприяти в успішному перетині державного кордону «клієнтами» на підставі підроблених документів та умисно не вживатимуть заходів для належної перевірки, яка передбачена наказом №407 від 05.06.2012 «Про затвердження інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон», виготовлених ними підроблених документів шляхом їх уявної перевірки;

-забезпечення конфіденційного спілкування між учасниками злочинної організації у телефонних месенджерах шляхом використання умовних позначень та особистого контактування з метою забезпечення успішному незаконному перетину державного кордону «клієнтами»;

-визначення фіксованої суми оплати за «послуги з виїзду» у розмірі 3500 доларів США та організації системи їх отримання та наступного розподілу між собою/іншими учасниками злочинної організації шляхом безпосередньої передачі з рук в руки.

Так, питання обмеження й винятків щодо виїзду за межі України на період воєнного стану чоловіками від 18 до 60 років регулюють:

-Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. № 3543-XII;

- Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII

- Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX та Указом №254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-IX ).

- «Правила перетинання державного кордону громадянами України», затверджені Постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу», основними функціями Державної прикордонної служби України є здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до статті 64 Конституції України, Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до пункту 6 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, а саме встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до пункту 8 Постанови Кабінету міністрів України №1455 від 29.12.2021 «Про порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» - перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

При цьому, відповідно до частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Абзацом 16 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.

Відповідно до пунктів 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №57 від 27.01.1995 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону мають військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, чинне законодавство обмежує право військовозобов`язаних, які не підпадають під визначений законом перелік категорій осіб у виїзді закордон, у зв`язку із введенням о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України.

Так, розробивши план скоєння на постійній основі кримінальних правопорушень (злочинів), пов`язаних із забезпеченням незаконного виїзду громадян призовного віку в умовах воєнного стану закордон з метою незаконного збагачення, з метою реалізації цього плану, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відвели собі функції організаторів злочинної організації.

З метою забезпечення функціонування вищезазначеного протиправного механізму, на постійній основі та в умовах воєнного стану, організатори розділили обов`язки між собою наступним чином, а саме:

- ОСОБА_9 , забезпечував організацію роботи каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом безпосереднього виготовлення документів про нібито непридатність до військової служби особами в умовах воєнного стану; контролю за цивільними членами злочинної організації, які відповідали за пошук «клієнтів»; налагодженням взаємодії з ОСОБА_10 ; здійснення контролю за надходженням та подальшим розподілом грошових коштів отриманих від протиправної діяльності між іншими учасниками злочинної організації; наданням організаційних вказівок іншим членам злочинної організації, а також клієнтам; розподілом функцій та ролей між іншими учасниками злочинної організації, спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації; вирішення побутових питань під здійснення протиправної діяльності; виготовлення, передачі документів про непридатність до військової служби в умовах воєнного стану із виключенням з військового обліку документів посередникам або особисто клієнтам.

- ОСОБА_10 , забезпечував організацію роботи каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом контролю за членами злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону; налагодженням взаємодії між членами злочинної організації з числа військовослужбовів НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону та ОСОБА_9 ; здійснення контролю за надходженням та подальшим розподілом грошових коштів отриманих від протиправної діяльності між іншими учасниками злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону; наданням організаційних вказівок іншим членам злочинної організації з числа військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону, а також клієнтами; розподілом функцій та ролей між іншими учасниками злочинної організації в залежності від конкретного пункту пропуску через який здійснювався виїзд «клієнтів», а також здійсненням інших дій спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації.

Крім того, з метою реалізації спільного злочинного плану, будучи обізнаними із наявними обмеженнями у виїзді закордон для військовозобов`язаних, керуючись бажанням отримання протиправного прибутку шляхом організації незаконн ого переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України із використанням підроблених документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розуміючи, що самостійно виконати всі дії відповідно до вищезазначеного злочинного плану не зможуть та їм потрібні співучасники, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, прийняли рішення про залучення до протиправної діяльності у якості виконавців раніше відомих їм ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , які будучи військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону мали широке коло знайомств серед прикордонників, які здійснювали безпосередню перевірку документів, що дають право виїзду за межі України особам, які підлягають мобілізації в умовах воєнного стану, та приймали остаточне рішення про виїзд таких осіб у пунктах пропуску «Шегині» та «Краківець», які знаходяться у Львівській області на кордоні України з Республікою Польща.

Надалі, ОСОБА_6 , на виконання вказівок ОСОБА_10 , з метою реалізації спільного злочинного плану, будучи обізнаним із наявними обмеженнями у виїзді закордон для військовозобов`язаних, керуючись бажанням отримання протиправного прибутку шляхом організації незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України із використанням підроблених документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, залучив до протиправної діяльності у якості виконавця раніше відому йому ОСОБА_12 , яка будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного Карпатського загону здійснювала свою трудову діяльність у пункті пропуску «Шегині».

В свою чергу, ОСОБА_11 на виконання вказівок ОСОБА_10 , з метою реалізації спільного злочинного плану, будучи обізнаним із наявними обмеженнями у виїзді закордон для військовозобов`язаних, керуючись бажанням отримання протиправного прибутку шляхом організації незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України із використанням підроблених документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, залучив до протиправної діяльності у якості виконавців раніше відомих йому ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які будучи військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювали свою трудову діяльність у пунктах пропуску «Шегині» та «Краківець» відповідно.

Крім цього, ОСОБА_9 , повністю усвідомлюючи необхідність забезпечення безперебійності процесу пошуку нових «клієнтів», які мають намір безпідставно виїхати за межі України, керуючись бажанням отримання ще більшого протиправного прибутку шляхом організації незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України із використанням підроблених документів про нібито непридатність до військової служби в умовах воєнного стану, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, залучив до протиправної діяльності у якості виконавців раніше відомих йому ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які за вказівкою ОСОБА_9 здійснювали цілеспрямований пошук нових «клієнтів».

З метою досягнення свого протиправного злочинного плану ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розподілили функцій та ролі між виконавцями та іншими членами злочинної організації наступним чином, а саме: зокрема ОСОБА_6 , забезпечував безперебійну роботу каналу незаконного переправлення громадян України призовного віку через державний кордон України, шляхом координації дій виключно ОСОБА_12 - військовослужбовця НОМЕР_1 прикордонного ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він сам і залучив до протиправної діяльності; налагодження взаємодії між ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; забезпечення надходження на адресу ОСОБА_12 від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 грошових коштів у розмірі відповідному до кількості «клієнтів», стосовно яких остання приймала безпосереднє рішення про можливість виїзду за кордон у пункті пропуску «Шегині»; надання організаційних вказівок ОСОБА_12 , а також здійсненням інших дій спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам злочинної організації.

Також, у ході досудового слідства встановлено, що у невстановлений час, але не пізніше 14.03.2023, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_11 за попереднім погодженням з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою полегшення координації дій ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_12 , а також з метою збільшення рівня отримання ними грошових коштів від протиправної діяльності, залучили до вчинення вищевказаних протиправних дій раніше відомого їм ОСОБА_17 , який будучи повністю обізнаним з спільним протиправним злочинним планом всіх членів злочинної організації, керуючись корисливими мотивами, за вказівкою ОСОБА_6 та ОСОБА_11 консультував «клієнтів» безпосередньо перед перетином ними державного кордону у пункті пропуску «Краківець» або «Шегині»; організовував полегшений перетин «клієнтом» кордону через так званий «червоний коридор»; спрямування «клієнта» до прикордонника ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 або ОСОБА_14 ), який був попередньо обізнаний про необхідність пропуску конкретної особи («клієнта» ОСОБА_9 ) через державний кордон України та використанням такою особою для цього підроблених документів.

Крім цього, зібрані у ході досудового слідства матеріали дають підстави стверджувати про наявність інших, на даний час невстановлених досудовим розслідуванням осіб, на яких покладались функції, пов`язані із пошуком осіб призовного віку, які виявили бажання виїхати закордон в умовах воєнного стану; надання попередніх консультацій «клієнтам», пов`язаних із способом виїзду, вартості даної «послуги», доведення умов конфіденційності тощо; отримання від «клієнтів» документів та особистих даних, які необхідні для виготовлення комплекту документів, що посвідчують їх непридатність до військової служби в умовах воєнного стану; отримання грошових коштів у якості оплати «послуги з виїзду» у розмірі 3500 доларів США та передача їх ОСОБА_9 ; доставлення готового комплекту документів до «клієнта» самостійно або із використанням поштових операторів; вирішення побутових питань під час здійснення протиправної діяльності; забезпеченням успішного перетину державного кордону України «клієнтів» використовуючи фіктивні документи, які їм надають організатори; вирішення побутових питань під час здійснення протиправної діяльності; взаємодія з іншим учасниками злочинної організації.

Створення злочинної організації та участь у ній вищевказаними особами підтверджуються наявністю таких ознак:

- стійкістю злочинного об`єднання, що виразилась у стабільності злочинної організації, про що свідчить тривалість, системність та детальна організація функціонування групи, наявність необхідних для функціонування групи засобів вчинення злочину, згуртованості групи, встановлені загальні правила поведінки, єдиний план злочинних дій та усвідомлення кожним з учасників факту об`єднання з іншими особами в злочинну організацію для досягнення єдиного злочинного результату;

- попередньою зорганізованістю у спільне об`єднання, про що свідчить розроблений та ухвалений учасниками злочинної організації план вчинення злочинної діяльності, розподілом ролей між учасниками злочинної організації, наявністю організатора (керівника), забезпеченням безпеки свого функціонування шляхом визначення обмеженого довіреного кола осіб, яким було відомо про діяльність злочинного угрупування, тобто ефективного протидіяння факторам, що можуть їх дезорганізувати;

- ієрархічністю злочинного об`єднання, що виражається у структурному і функціональному підпорядкуванню його членів організаторам в особі ОСОБА_9 та ОСОБА_10

- суворою підпорядкованістю учасників злочинної організації ОСОБА_9 або ОСОБА_10 із наступним недопущенням контактування військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного Карпатському загону (в/ч № НОМЕР_2 , ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ), які здійснювали уявну перевірку підроблених документів між собою.

Стійкість злочинної організації виразилася у стабільності організації, про що свідчить тривалість, системність та детальна організація функціонування організації, наявності необхідних для її функціонування фінансових можливостей, а також у згуртованості організації, про що свідчить постійні міцні внутрішні зв`язки між її учасниками, встановлені загальні правила поведінки, єдиний план злочинних дій та усвідомлення кожним з учасників факту об`єднання з іншими особами у злочинну організацію для досягнення єдиного злочинного результату.

Період функціонування злочинної організації: не пізніше 23.02.2023 по теперішній час.

Наявність єдиного відомого всім учасникам злочинної організації плану злочинної діяльності.

Діяльність злочинної організації була спрямована на здійснення спільного злочинного плану щодо незаконного переправлення осіб через Державний кордон України.

Про обізнаність усіх членів злочинної організації з єдиним планом злочинної діяльності свідчить інформація, отримана в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Стійкість злочинної організації формувалась за рахунок стабільного складу злочинної організації, тісних стосунків між її учасниками та внутрішньої дисципліни.

Тісні зв`язки між учасниками злочинної організації підтримувались за рахунок бажання кожного із них отримувати стабільні прибутки від вчинення злочинів. З цією метою всі вони беззаперечно виконували єдиний злочинний план та дотримувались встановлених правил поведінки.

Тривалість функціонування злочинної організації була забезпечена наявністю єдиного спільного плану злочинної діяльності, стабільним складом учасників, розподілом функцій між ними та визначенням ролі кожного, наявністю знарядь вчинення злочинів - мобільних телефонів та сім-карт різних операторів мобільного зв`язку, дружніми та сімейними зв`язками членів злочинної організації, їх спільним злочинним планом на систематичне вчинення кримінальних правопорушень, отриманням доходів від зайняття злочинною діяльністю.

З огляду на викладене вбачається, що склад учасників групи (10 осіб) стійкий, ієрархічний, попередньо зорганізований, стабільний, об`єднаний єдиним, відомим усім учасникам планом та спільністю дій для досягнення злочинної мети, з розподілом функцій та ролей при підготовці та вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Реалізуючи свій злочинний план, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню вказівками, наданням засобів, а також підробленням документів, з метою використання їх іншою особою організатори злочинної організації ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільно з учасниками створеної ним злочинної організації: ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 організували та сприяли незаконному переправленню громадян України призовного віку через державний кордон України у період з лютого по травень 2023 року у пункті пропуску «Шегині», а саме: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та іншим особам та пункті пропуску «Краківець», а саме: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та іншим особам, за що отримували від зазначених осіб грошові кошти від 3500 доларів США.

Отриманими від злочинної діяльності коштами, організатори злочинної організації ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільно з учасниками створеної ними злочинної організації ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами розпорядилися на власний розсуд, розподіливши отримані грошові кошти між собою.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з чим у клопотання слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив суд клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України. Заперечував проти альтернативного запобіжного заходу, який може бути застосований до підозрюваного - застава, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 255 КК України, крім того майновий стан підозрюваного досудовому слідству наразі не відомо, що унеможливлює визначити такий розмір застави, який би дійсно був стримуючим фактором для підозрюваного та міг належним чином забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

В обґрунтування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, для запобігання яких до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що ризиком того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно ухилятись від явки до органу досудового слідства та суду, тобто переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності. Відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою. Співставлення можливих негативних для підозрюваної наслідків переховування у вигляді її ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризиком того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що вчинений злочин не був одномоментним та одноразовим, між учасниками була визначена чітка послідовність дій та структура. Ризиком впливу на свідків, на думку прокурора, є те, що отримавши матеріали кримінального провадження, що долучені до клопотання, підозрюваний знатиме особисті дані свідків та може їх використовувати з метою впливу на цих свідків шляхом підкупу, погроз тощо, з метою зміни або відмови від показів.

Ризиком перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що наразі досудове розслідування триває та ще не встановлено повне коло осіб, які можуть бути причасні до кримінального правопорушення, а тому підозрюваний, перебуваючи на волі, може повідомити їм про обставини, які стали відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення таких осіб до кримінальної відповідальності.

Ризик знищити, приховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовано тим, що на цей час проведено не повний комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини справи, що мають значення для досудового розслідування, не встановленні всі співучасники. Місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як речові докази.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зауважив, що підозра ОСОБА_6 за статтею 255 КК України є абсолютно необґрунтованою, бо учасники не обізнані із обов`язками один одного, відсутня ієрархічність, відсутній чіткий перелік всіх учасників злочинної організації, а зорганізованість за попередньою змовою взагалі не розкрита, стороною обвинувачення до клопотання не долучено доказів про обізнаність справжніх намірів всіх учасників. Зазначив, що стаття 255 КК України у цьому кримінальному провадженні застосована саме для того, що можна було затримати підзахисного на підставі статті 208 КПК України та обрати до підзахисного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без внесення застави, як то передбачає КПК України. Зауважив, що стороні захисту був наданий витяг з ЄРДР де відсутня інформація про внесення відомостей до реєстру за статтею 255 КК України. Також зауважив, що є багато питань до сторони обвинувачення щодо пред`явлення ОСОБА_6 підозри за статтею 332 КК України. Також просив врахувати, що жоден з зазначених стороною обвинувачення ризиків не обґрунтовані, а просто перелічені прокурором у судовому засіданні. Просив врахувати, що його підзахисний одружений, має неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про відсутність ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду. Вплив на свідків також необґрунтований, оскільки вони співпрацювали з органами прокуратури та вже виконали своє завдання, що підтверджується долученими до клопотаннями матеріалами. Ризики знищити певні речі та документи, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином також формальні, без будь-якого аргументування та доказів. Просив у задоволенні клопотання відмовити, застосувати цілодобовий домашній арешт, або можливість внесення застави.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку колеги, зазначив, що підозра ОСОБА_6 є абсолютно необґрунтованою, оскільки виключно тяжкість майбутнього покарання не повинно бути єдиною підставою для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Зауважив, що ризики не мають бути абстрактними, а повинні мати під собою певне підґрунтя, вони мають бути реальними, а сторона обвинувачення їх просто перелічили за статтею 177 КПК України. Просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні вину у скоєному не визнав, зазначив, що він був лише передавальною ланкою, а ОСОБА_10 є його рідним братом, з яким він часто спілкується. Підтримав думку захисників щодо запобіжного заходу.

Вислухавши прокурора, захист, підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Дарницького УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження від 1 лютого 2023 року за № 0000464, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою, третьою статті 255, частиною третьою статті 332, частиною третьою статті 358 КК України.

25 липня 2023 року в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_6 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України.

25 липня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, у ході яких зафіксовано контактування зазначених осіб між собою, їх розмови щодо незаконного переправлення закордон військовозобов`язаних громадян України в умовах воєнного стану: ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та інших осіб;

протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, та контроль за вчиненням злочину, саме аудіо-, відеоконтроль осіб, візуальне спостереження, у ході виконання вказаних заходів зафіксована протиправна діяльність злочинної організації, пов`язана із незаконним переправленням закордон військовозобов`язаного громадянина України в умовах воєнного стану - ОСОБА_21 ;

протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме огляд та виїмка кореспонденції, у ході виконання вказаних заходів зафіксована пересилка ОСОБА_9 та ОСОБА_15 військовозобов`язаним громадянам України поштовим оператором ТОВ «Нова пошта» підроблених офіційних документів про непридатність до військової служби;

протоколами допиту свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_27 , які погодившись на конфіденційне співробітництво, свідчили механізм незаконного переправлення закордон військовозобов`язаних громадян України в умовах воєнного стану, а також осіб, які задіяні в цьому механізмі;

протоколами оглядів речей, а саме мобільних телефонів, добровільно наданих ОСОБА_21 та ОСОБА_27 , в яких містяться фото-знімки та смс-повідомлення, які їм надсилалась учасниками злочинної організації для забезпечення незаконного переправлення їх за кордон України в умовах воєнного стану;

інформацією з 7 прикордонного Карпатського загону Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 та іншими громадянами, особи яких встановлені в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження. До наданої інформації долучені копії документів, на підставі яких такі особи перетнули Державний кордон України;

інформацією з ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з якою документи, на підставі яких ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 та інші громадяни, особи яких встановлені в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не виготовлювались, не обліковувались та не видавались, що свідчить про їх повну підробку.

іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у пункті 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України.

Підозра ОСОБА_6 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальними правопорушеннями, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Отже, слідчий суддя вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другої статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України, докази можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення є достатніми.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог частини першої статті 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин, передбачений частиною другою статті 255 відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення підозрюваного в судовому засіданні, а також особистість ОСОБА_6 , його роль у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки хоча він і одружений та має неповнолітню дитину, вказане не було для нього стримуючим фактором на час вчинення дій, в яких він підозрюється. Крім того, санкція особливо тяжкого злочину, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Поруч з тим, слідчий суддя враховує, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Крім того, слідчий суддя, оцінюючи ризик переховування, враховує позитивну характеристику останнього за місцем роботи, в той же час врахову, що ОСОБА_6 має місце постійного проживання в с Шегині Львівської області, що наближено до кордону з Республікою Польща, наявність широкого кола знайомих серед працівників прикордонної служби та можливість їх використання, а також обставини, при яких були вчиненні інкриміновані йому органом досудового розслідування дії.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя зазначає, що відповідно до долучених до клопотання доказів, свідками наразі є ОСОБА_28 , яка є співробітником СБУ та ОСОБА_29 , який надав згоду на проведення щодо нього будь-яких НСРД під час документування злочину і прокурором у судовому засіданні, з огляду на долучення до клопотання протоколи за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, та контроль за вчиненням злочину, саме аудіо-, відеоконтроль осіб, візуальне спостереження, не обґрунтовано такий ризик як вплив на вказаних свідків, з метою зміни ними своїх показань.

Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінальне правопорушення, з огляду на аргументацію прокурора, на думку суду на цьому етапі досудового розслідування не доведений.

Поряд з цими, слідчий суддя вважає обґрунтованими ризики знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з урахуванням того, що досудове розслідування ще триває, ще не встановлено повне коло осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, а підозрюваний, враховуючи обізнаність про певні обставини досудового розслідування, може використати своє службове становище з метою приховання певних документів, які наразі ще не відшукані органом досудового розслідування та можуть бути речовими доказами у справі, або попередити певних осіб, з метою уникнення їх від кримінальної відповідальності.

Варто додати, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Необхідно наголосити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у складі групи осіб, участь у злочинній організації службовою особою з використанням службового становища.

Згідно із частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать, що прокурор довів обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені пунктами 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як - тримання під вартою (пункти 1, 2, 4 частини першої статті 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного лише такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є, наразі, необхідним для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, як встановлено і неможливість застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу. А отже, стосовно підозрюваного підлягає застосуванню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час судового засідання не встановлено обставин можливості застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки враховуючи особистість підозрюваного, кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється, спосіб їх вчинення, місце його постійного проживання, яке наближене до кордону з Республікою Польща, такий запобіжний захід на цей час не буде дієвим.

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 1 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000464, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою, другою, третьою статті 255, частиною третьою статті 332, частиною третьою статті 358 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на шістдесят днів - підлягає задоволенню.

При цьому слідчий суддя зазначає, що строк тримання під вартою 60 днів рахується з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме з 25 липня 2023 року з 7:03 год.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особистість підозрюваного, введений в Україні воєнний стан, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При цьому, слідчим суддею також перевірено, що підозрюваному ОСОБА_6 25 липня 2023 року було відповідно до вимог статей 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 332 КК України, що свідчить про відсутність порушень прав підозрюваного. Судом також перевірено, що підозрюваного затримали в порядку статей 206-209 КПК України, а під час розгляду клопотання не було встановлено можливих застосувань незаконних засобів чи впливу при затриманні, або в процесі доставки до слідчого судді.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 вересня 2023 року до 07:03 год.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави стосовно підозрюваного ОСОБА_6 не визначати.

Строк дії ухвали до 07:03 год. 22 вересня 2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 31 липня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1