1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6657/22 1-і/335/8/2023
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України),
24.05.2023 надійшло клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , яке мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України. Наразі триває судовий розгляд кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення застави, який у подальшому продовжувався, в останнє ухвалою суду від 30.03.2023 до 28.05.2023. Підстави для зміни запобіжного заходу відсутні. Ризики щодо ОСОБА_4 передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), не зменшились та продовжують існувати. Тому просила продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
За наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями та на підставі абз. 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України дане клопотання передано на розгляд судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 .
25.05.2023 від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, яке мотивовано тим, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід є занадто суворим, до затримання ОСОБА_4 мешкав у м. Запоріжжі, неофіційно працював, добровільно виявив бажання вступити в лави ЗСУ, але ж був затриманий. ОСОБА_6 виявив бажання надати ОСОБА_4 свою квартиру для постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в якій ОСОБА_6 постійно мешкає та зареєстрований. Також вважала відсутніми ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Просила змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби з 22:00 год. до 06:00 год., встановити обвинуваченому обов`язки, визначені ст. 194 КПК України, викликати і допитати як свідка ОСОБА_6 .
У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу підтримала та просила його задовольнити. Проти задоволення клопотання захисника заперечувала.
Обвинувачений у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Крім того, його участь в інкримінованих злочинах не доведена. Наразі він бажає вступити до лав ЗСУ та захищати Батьківщину.
Захисник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином. У клопотанні про зміну запобіжного заходу зазначила, що не може прибути до суду через зайнятість в інших справах. Враховуючи, що участь захисника у цьому кримінальному провадженні не є обов`язковою, думку обвинуваченого, який не заперечував проти проведення судового засідання за відсутності захисника, а також зважаючи на вимоги статті 2 КПК України (згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура), положення ч. 3 ст. 331 КПК України (щодо обов`язку суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, незалежно від наявності клопотань), введений на даний час на території України Указом Президента України воєнний стан, суд дійшов до висновку, що відсутність учасника судового провадження, а саме захисника, не є такою перешкодою, яка б унеможливлювала розгляд питання щодо продовження (зміни) запобіжного заходу обвинуваченому.
Заслухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши клопотання прокурора та захисника, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2022 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 21.12.2022 до 19.02.2023 включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з одночасним визначенням застави у розмірі 49 620,00 грн., який у подальшому ухвалами суду було продовжено та який спливає 28.05.2023.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
У судовому засіданні встановлено, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , а саме дослідження письмових доказів.
ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, та за які законом передбачена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання на досудовому розслідуванні та у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, вплив на потерпілих та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, не змінилися та продовжують існувати і на цей час.
Крім того, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішені питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою працездатного віку, разом з цим до затримання офіційно не працював, офіційно не одружений, раніше засуджений, інкриміновані злочини вчинив через нетривалий проміжок часу після винесення попереднього вироку суду, яким останньому було встановлено іспитовий строк, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Крім того, у суду відсутні відомості про те, що обвинувачений за станом свого здоров`я не може перебувати у місці тримання під вартою, а міцність його соціальних зв`язків та наявність зареєстрованого місця проживання, поряд із встановленими судом обставинами, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу
На думку суду, дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених судом ризиків, у сукупності свідчать про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, а також про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, домашній арешт, на якому наполягає сторона захисту, зможе запобігти ризикам, передбаченим пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, обраний відносно обвинуваченого на досудовому розслідуванні та у підготовчому судовому засіданні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_4 не виходить за межі розумного строку.
Застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду.
Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, зокрема, домашній арешт.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не відпали, і не встановлено обставини, які б давали достатні підстави для зміни чи скасування раніше обраного запобіжного заходу.
Суд вважає непереконливими доводи сторони захисту на те, що ОСОБА_6 надав згоду на проживання ОСОБА_4 у належній останньому квартирі, з таких підстав.
Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що він є співвласником квартири АДРЕСА_3 . Інша частка квартири належить його сестрі, які проживає у квартирі з сином 15 років. На даний час сестра перебуває за межами України і свідок з нею не спілкується.
Разом із тим, суду не надано документа на підтвердження права власності ОСОБА_6 щодо даної квартири, а також не надано згоди іншого її співвласника на проживання у квартирі обвинуваченого у випадку застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, незрозумілими є правові підстави перебування обвинуваченого у вказаній квартирі, адже він зареєстрований за іншою адресою, а договору користування між ним та власниками квартири АДРЕСА_3 суду не надано.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
При цьому, суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим, клопотання захисника задоволенню не підлягає, а клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, на умовах визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2022, в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 23.12.2022 дорівнює 49 620,00 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки такий розмір застави буде достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 197, 331, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд
Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з 25 травня 2023 року до 23 липня 2023 року включно з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України із застосуванням застави на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії цієї ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 травня 2023 р.

Повний текст ухвали оголошено 25 травня 2023 р. о 12:55 год.

Суддя ОСОБА_1