Справа № 728/399/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/161/23
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного 6 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000500 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 4 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гоголів, Броварського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, не судимого в силу дії ст.89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 4 листопада 2022 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Скасовано арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду від 08 грудня 2021 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду були подані апеляційні скарги в яких:

- потерпіла ОСОБА_7 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що внаслідок смерті чоловіка вона переживає негативні емоції, самостійно виховує спільну дитину, забезпечує її, і все це обумовило для неї душевні страждання та нанесли істотну психологічну травму. Вказує, що обвинувачений не намагався жодним чином компенсувати витрат на поховання загиблого, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, не надавав медичної допомоги після побиття. Також вважає, що зазначена судом першої інстанції обставина, яка пом`якшує покарання, не в повній мірі відповідає дійсності, оскільки така обставина також повинна підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення ситуації;

- адвокат ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії його підзахисного на ч. 2 ст. 121 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в даному кримінальному провадженні не доведено належними та допустимими доказами вину ОСОБА_9 у формі умислу на вбивство, мотив і мету вбивства. Вказує, що обвинувачений не застосував для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 спеціально приготовлений предмет, а наносив удари руками, ногами та металевим совком, який стояв біля груби і основна кількість тілесних ушкоджень була нанесена потерпілому по верхніх і нижніх кінцівках, що свідчить про відсутність у ОСОБА_9 ні мотиву, ні мети вбивати ОСОБА_10 .

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу потерпілої обвинувачений просить відмовити в її задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 20 години ОСОБА_9 , перебуваючи в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої разом ОСОБА_10 , з яким у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалася сварка, яка переросла в бійку, в ході якої у нього виник умисел на вбивство ОСОБА_10 .. Реалізовуючи свій злочинний намір, з метою помсти за образи з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки викинув до веранди будинку ОСОБА_10 , а коли він повернувся, ОСОБА_9 почав наносити йому множинні удари кулаками рук в різні частини тіла, а після того як ОСОБА_10 впав додолу, ОСОБА_9 взяв до рук металевий совок, який стояв поблизу груби будинку та почав наносити ним множинні удари по всьому тілу ОСОБА_10 , чим спричинив йому такі тілесні ушкодження: в області голови у вигляді поверхневої забійної рани лівої тім`яної ділянки,синців правої вушної раковини, правої очної ділянки обличчя та верхньої губи рота, синця та саден лівої очно- вилично-привушно-щільної ділянки, садна, синців та забійних ран нижньої губи рота, крововиливів у м`які покриви правої скроневої та лівої лобно-тім`яно- екронево-потиличної ділянок, крововиливів у обидва скроневі м`язи; в області шиї у вигляді саден з обох боків; в області тулуба у вигляді синців живота, а також закритої травми грудей, яка виражалась саднами, синцями та ділянками крововиливів у м`язові тканини грудної клітини, множинними переломами ребер з обох сторін з ушкодженням пристінкової плеври та легень відповідно уламкам окремих з них, крововиливом у ліву плевральну порожнину та крововиливом у зовнішню оболонку і частково м`яз передньої стінки серця; в області поясу та вільних відділів кінцівок у вигляді синців та саден правої половини тазу, правого ліктьового суглобу, правого гомілко-стегнового суглобу та правої ступні, синців обох плечових суглобів, обох плечей, правого передпліччя, обох кистей, обох сідниць, обох стегон, обох колінних суглобів, синців та забійних ран правої гомілки, синця лівої ступні із садном та забійною раною на фоні. Внаслідок отриманої закритої травми грудей, яка виражалася множинними переломами ребер з обох боків, ушкодженням легень, крововиливом у ліву плевральну порожнину та крововиливом к передню стінку серця, що в комплексі привело до зупинки серцевої діяльності і дихання та обумовило настання смертельного наслідку для ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника з викладених в ній підстав та заперечували проти апеляційної скарги потерпілої, позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечувала проти апеляційної скарги сторони захисту, думку прокурора, який просив залишити без змін вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_9 на ст. 121 КК України. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання:

- обвинуваченого ОСОБА_9 , який пояснив, що ввечері під час розпиття спиртних напоїв у них з потерпілим ОСОБА_10 виник конфлікт в ході якого він вдарив останнього долонею по обличчю, той впав. Після цього він почав наносити потерпілому удари по всьому тілу, щоб той заспокоївся. При цьому, взяв металевий совок, який знаходився біля груби, і наніс декілька ударів ним по тулубу і обличчю ОСОБА_10 . Спочатку бив в кімнаті, потім у веранді. Коли потерпілий перестав рухатись, повернувся до кімнати;

- потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що 06 грудня 2021 року не могла додзвонитись до ОСОБА_10 . І тоді, їх спільний знайомий поїхав до будинку останнього і повідомив, що в будинку було все відкрито, а на ліжку лежав ОСОБА_10 без ознак життя;

- свідка ОСОБА_11 згідно показань якого ОСОБА_9 і ОСОБА_10 випивали в літній кухні. Коли стемніло зайшли до хати, продовжували розпивати спиртні напої. Конфлікту як такого, не було. Пізніше, обвинувачений зайшов до кімнати і попросив перенести ОСОБА_10 , який лежав у веранді, на воза, щоб відвезти останнього до дому. Синім на вигляд ОСОБА_10 не був. Дихання не було.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 06 грудня 2021 року та фототаблицею до нього відповідно до якого у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_10 та на місці події виявлено та вилучено кочергу, віник із слідами РБК, сліди папілярних узорів, бинт, ґудзик чорного кольору, фрагмент килимового покриття, виріз шпалери зі слідами РБК;

- протоколі огляду місця події від 06.12.2021 року та фототаблицею згідно якого зафіксовано місце події, а саме, господарство за адресою: АДРЕСА_1 , та факт виявлення та вилучення металевого совка, коричневої штори зі слідами речовини бурого кольору, синьої штори зі слідами речовини бурого кольору, речовини бурого кольору з дверної коробки до кімнати №2, речовини бурого кольору з дверей до кімнати №2, речовини бурого кольору з дверей до кімнати №4, речовини бурого кольору з підлоги біля холодильника №2, в кімнаті №4;

- висновку судово-медичної експертизи №185, яка проводилась з 07 грудня 2021 року по 09 лютого 2022 року, з якої вбачається, що при огляді трупа ОСОБА_10 , 1983 року народження були встановлені тілесні ушкодження в утворенні яких могла мати місце дія тупих предметів по механізму удару та тертя. За ступенем тяжкості вони розподіляються на тілесні ушкодження, що мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті та які мають ознаки ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і за цією ознакою кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок отриманої закритої травми грудей, яка виражалась множинними переломами ребер з обох боків, ушкодженням легень, крововиливом у ліву плевральну порожнину та крововиливом у передню стінку серця, що в комплексі привело до зупинки серцевої ділянки і дихання та обумовило настання смертельного наслідку. Приймаючи до уваги ступінь розвитку трупних явищ та вид смерті, експерт вважає, що від моменту настання смерті до початку проведення експертизи пройшло не менше 36 годин.

- висновку судово-медичної експертизи №47, яка проводилась з 18 лютого 2022 року по 22 лютого 2022 року згідно якого із застосуванням візуального та порівняльно-аналітичного методів дослідження, щодо механізму утворення більшості тілесних ушкоджень, які були встановлені при експертизі трупа гр. ОСОБА_10 (в тому числі і тих, що обумовили настання смертельного наслідку), не виключають можливості утворення їх внаслідок неоднократних ударів тупим або тупими предметами, в тому числі совком, наданим на експертизу та не суперечать умовам, на які вказували підозрюваний та свідок у протоколі їх допиту і під час проведення з ними слідчого експерименту, а саме: «...чув звуки ударів металевим совком, який стояв біля груби...», «...після того, як ОСОБА_10 впав додолу почав наносити йому множинні удари совком, який стояв біля груби...», що підтверджується конструкційними особливостями травмуючого предмету (совка), характером та локалізацією ушкоджень, а також їхніми розмірами та формою (переважно видовженої смугастої), з наявністю на фоні ділянок слабо-або непофарбованої шкіри у вигляді смуг, тощо);

- висновком експерта №41, судово - імунологічної експертизи проведеної з 24 січня 2022 року по 03 лютого 2022 року відповідно до якого в слідах на шторах (об.№1,3), вилучених під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдено кров людини, при встановленні групової належності якої за системою АВ0 виявлений антиген А, а в об`ємі №1 і ізогемаглютинін анти-В. Таким чином, кров в слідах (об.№1,3) могла походити від особи (осіб) з групою крові А(II) з ізогемаглютиніном анти-В, у тому числі і від трупа ОСОБА_10 та громадянина ОСОБА_13 , в слідах на шторі (об.№2) кров не виявлена;

- висновку експерта №40 судово - імунологічної експертизи проведеної з 26 січня 2022 року по 31 січня 2022 року відповідно до якого при судово медичному дослідженні зіскобу під №1 (об.№1), зіскобу під №3(об2), зіскобу під №4(об.№3), зіскобу під №5 (об.№4), вилучених при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдено кров людини, при встановленні групової належності якої за системою АВ0 виявлений антиген А, а в об`єкті №4 також і ізогемаглютинін анти-В. Таким чином, кров у слідах (об.№1,2,3,4) могла походити від особи з групою крові А(11), з ізогемаглютиніном анти В., і походження її не виключається як від трупа ОСОБА_14 так і від громадянина ОСОБА_9 ;

- висновку судово-психітричної експертизи № 17 від 18 січня 2022 року згідно якого ОСОБА_9 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, клінічних ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв та не виявляє на теперішній час, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому застосування примусових заходів медичного характеру йому не показане;

- висновку судово-психіатричної експертизи № 18 від 18 січня 2022 року відповідно до якого у ОСОБА_9 , в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється та на теперішній час не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусові заходи медичного характеру щодо осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання психоактивних речовин з синдромом залежності чинним законодавством не передбачені.

- протоколі слідчого експерименту від 07 грудня 2021 року, з участю свідка ОСОБА_11 , з додатками, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомив, що під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 був конфлікт. Згодом обвинувачений зайшов до нього і сказав, що «все! Убив! Він вже не живий». Потім ОСОБА_9 попросив допомогти погрузити тіло ОСОБА_10 на воза, щоб відвезти того до дому;

- протоколі слідчого експерименту від 07 грудня 2021 року, з участю підозрюваного ОСОБА_9 , з додатками, відповідно до якого ОСОБА_9 детально розповів та показав про обставини, за яких він наніс удари ОСОБА_10 . Зокрема, що під час вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_10 почався конфлікт, після чого він вдарив в обличчя останнього і той впав на підлогу. Уже після цього він почав наносити удари руками, ногами, металевим совком, який стояв біля груби по кінцівках, обличчю, тулубу ОСОБА_10 . Після того, як потерпілий перестав рухатись, він повернувся до кімнати. Через деякий час зрозумівши, що потерпілий не пішов самостійно до дому, вирішив його перевезти до його будинку. Коли грузили тіло ОСОБА_10 на воза, розумів, що той вже фактично мертвий, так як не подавав ніяких ознак життя.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_15 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінальних правопорушень саме в тому об`ємі, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_9 так і те, що зазначений злочини вчинено саме обвинуваченим.

Доводи сторони захисту, які зводяться до незгоди з кваліфікацією дій обвинуваченого були предметом детального аналізу суду першої інстанції і обґрунтовано визнані безпідставними. З цими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Як вбачається із вироку, до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України суд першої інстанції дійшов з урахуванням механізму, характеру, способу завдання, кількості тілесних ушкоджень, їх локалізації. Про наявність умислу на вчинення вбивства, на переконання місцевого суду, враховано, що обвинувачений заходів для з`ясування стану потерпілого не вжив, хоча мав таку можливість.

Враховуючи ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що умисел обвинуваченого був направлений на позбавлення життя потерпілого, а тому і не погодився з позицією сторони захисту щодо перекваліфікації дій обвинуваченого із ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України з підстав зазначених вище.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду та вважає, що доводи апеляційної скарги захисника такі висновки не спростовують.

Сторона захисту не оспорює той факт, що обвинувачений наносив удари ОСОБА_10 , але вказують, що ОСОБА_9 не мав умислу на вбивство.

Із матеріалів провадження вбачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції сторона захисту, оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України наполягала на тому, що обвинувачений не мав умислу на вбивство потерпілого, а тому його дії мають бути кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.

Суд першої інстанції проаналізував відповідні доводи сторони захисту та навів переконливі мотиви, чому не приймає їх до уваги.

Так, ч. 1 ст. 115 КК передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

У свою чергу ч. 2 ст. 121 КК передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що поведінка обвинуваченого, механізм, характер, спосіб завдання, кількість ударів та локалізацію тілесних ушкоджень, безумовно вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого, що дало суду обґрунтовані підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК.

Встановлені судом першої інстанції обставини підтверджені як показами свідків, так і протоколами слідчих експериментів, які є самостійними доказами, висновками судово-медичної експертизи та іншими доказами, зазначеними у вироку.

Зокрема те, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_10 численні тілесні ушкодження не менше 80-85, що свідчить про тривалий час їх нанесення, в результаті чого загиблий отримав, зокрема, тілесні ушкодження у виді множинних переломів ребер з обох сторін з ушкодженням пристінкової плеври та легень відповідно уламками окремих з них і тілесні ушкодження, які були встановлені в ділянці грудей, привели до розвитку загрозливих для життя явищ та перебувають прямому причино-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті. На переконання колегії суддів, для завдання вказаних тілесних ушкоджень обвинуваченим було застосовано значну силу та неодноразовий вплив в область життєво важливих органів (голова не менше 10, шия не менше 2, грудна клітка не менше 10-15, живіт не менше 8) що свідчить про умисність його дій.

Окрім того, слід враховувати, що згідно протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 , який було проведено через короткий проміжок часу після досліджуваних подій, останній повідомив, що після закінчення конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачений зайшов та повідомив, що «все! Убив! Він вже не живий». Так само, обвинувачений самостійно, в ході слідчого експерименту за його участі повідомляв, що при перевезенні ОСОБА_10 додому він зрозумів, що останній фактично мертвий, так як не подавав ніяких ознак життя.

Тривалість часу, протягом якого обвинувачений наносив удари ОСОБА_10 за відсутності віктимної поведінки з його боку, їх кількість, локалізація, те, що він після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, розуміючи що останній не подавав ознак життя навіть не намагався вчинити якихось дій спрямованих на надання допомоги останньому, а навпаки відвіз його тіло додому, і наведене в сукупності вказує на те, що обвинувачений бажав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті від вчиненого ним діяння.

Ці обставини спростовують посилання сторони захисту на те, що після скоєного злочину обвинувачений жалкував про скоєне, що вбивство ОСОБА_10 не охоплювалося умислом обвинуваченого, оскільки його фактичні дії та обставини вчинення злочину у свій сукупності доводять, що заподіяння смерті потерпілого охоплювалися умислом обвинуваченого.

З огляду на вищенаведене кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України відповідає встановленим судом обставинам справи та є вірною.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, дані про особу обвинуваченого. Взяв до уваги обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання є справедливим, враховуючи те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари, як мети покарання, у зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог потерпілої.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження колегія суддів прийшла до висновку про безпідставність посилання потерпілої на необхідність посилення обвинуваченому покарання з урахуванням обставин, з якими вона пов`язує свої апеляційні вимоги, зокрема, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, які судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані.

Визначене покарання, на думку колегії суддів, є виваженим, в зв`язку з чим не вбачається підстав для його посилення.

Всупереч твердженням апеляційної скарги потерпілої, призначене апеляційним судом покарання відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанцій, умотивованість його висновків з питання правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, апелянтами не наведено.

Враховуючи вище викладене колегія суддів приходить до переконання, що доводи апелянів, висновків суду першої інстанції викладених у вироку не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, а істотних порушень законодавства, при апеляційному розгляді провадження, також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 4 листопада 2022 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а для засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4