УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 208/1047/17

провадження № 51-676 км 20

розгляд № 51-676 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2023 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

встановив:

За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2015 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.

Дніпровський апеляційний суд вироком від 29 січня 2020 року вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасував та ухвалив свій вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 червня 2020 року вироки Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року та Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишено без змін.

За ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 08 червня 2023 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_5 залишив без задоволення, а ухвалу ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року - без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2023 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги, зазначає, що:

? нововиявленою обставиною для перегляду вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року є висновок судово-медичної експертизи № 08-26/2022/пп від 10 серпня - 14 листопада 2022 року;

? цим висновком встановлено новий проміжок часу, за якого настала смерть потерпілого ОСОБА_7 та спростовує висновок експерта № 1204-Е 28 вересня - 12 жовтня 2016 року;

? ряд фактів прямо вказують на підроблення висновку експертизи № 1204-Е, який було покладено в основу обвинувачення, що потягло за собою засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України;

? апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання захисника про допит експерта;

? ухвала Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2023 року ухвалена незаконним складом суду, оскільки заява про відвід судді не була задоволена та не передана на розгляд іншому судді;

? ухвала апеляційного суду є невмотивованою та не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Оцінюючи доводи касаційної скарги захисника, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Так, порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульовано главою 34 КПК України.

У ст. 459 цього Кодексу наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до положень зазначеної норми права нововиявленими обставинами визнаються:

- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

У той же час згідно з пунктами 4, 5 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Таким чином, системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Так, суд першої інстанції, в оскаржуваному судовому рішенні зазначив, що заява засудженого ОСОБА_5 не містить будь-яких нововиявлених обставин, які існували, однак не були відомі суду на час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 .

Суд апеляційної інстанції, у постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, погодився із висновком суду першої інстанції, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, оскільки фактично вони являють собою нові докази, якими заявник намагається спростувати докази, покладені в основу оспорюваного вироку, та правильність висновків суду, зроблених на їх підставі при його ухваленні.

При цьому апеляційний суд, переглядаючи за апеляційною скаргою сторони захисту, ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду та залишаючи зазначену ухвалу суду без змін, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи, які є аналогічними доводам касаційної скарги захисника, та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Щодо доводів захисника, що нововиявленою обставиною для перегляду вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року є висновок судово-медичної експертизи № 08-26/2022/пп від 10 серпня - 14 листопада 2022 року, який встановлює новий проміжок часу за якого настала смерть потерпілого ОСОБА_7 та спростовує висновок експерта № 1204-Е 28 вересня - 12 жовтня 2016 року. Ряд фактів прямо вказують на підроблення висновку експертизи № 1204-Е, який було покладено в основу обвинувачення, що потягло за собою засудження ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України

Так, надаючи оцінку вказаним доводам, місцевий суд виходив з того, що вказаний висновок експерта ґрунтується на досліджених експертною комісією доказах (висновках експертів судово-медичних експертиз та інших письмових доказах), що були наявні в матеріалах справи, а тому були відомі суду на час вирішення кримінальної справи.

У зв`язку з цим, місцевий суд дійшов висновку, що наданий стороною захисту висновок експерта № 08-26/2022/пп від 14 листопада 2022 року не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки ґрунтується на тих доказах, які були відомі сторонам кримінального провадження при судовому розгляді справи № 208/1047/17, а також були предметом судового дослідження в якості доказів із наданням їм відповідної правової оцінки судами першої та апеляційної інстанції, законність та обґрунтованість якої підтверджено судом касаційної інстанції.

Варто зауважити, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 315/793/16-к, неправильний висновок судового експерта як одна з нововиявлених обставин (п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України) повинний бути установлений шляхом: 1) ухвалення та набрання законної сили вироком суду першої інстанції, в якому констатовано умисне перекручення суті проведених експертом дослідів, якщо висновки, яких він дійшов, явно суперечать фактам, встановленим ним же при експертному дослідженні, умисне заперечення встановлених фактів, умисну неправильну оцінку цих фактів, умисне приховування відомостей про факти; 2) постановлення та набрання законної сили ухвалою суду про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності, ухвалою суду про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, за неможливості ухвалення обвинувального вироку; 3) винесення постанови дізнавачем, детективом НАБУ, слідчим, прокурором про закриття кримінального провадження, за неможливості ухвалення обвинувального вироку.

Таким чином, при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, разом із відповідною заявою суду необхідно надати належне підтвердження того, що висновки експертиз, які покладені в основу вироку є завідомо неправдиві або неправильні внаслідок допущеної помилки, тобто надати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би були встановлені такі факти.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні слушно зазначив, що належною правовою підставою для оспорювання показань свідків та висновку експерта, покладених в основу оспорюваного вироку суду, є відповідне процесуальне рішення за наслідками кримінального переслідування вказаних осіб, яке у цьому випадку відсутнє, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, що посилання сторони захисту на зазначені обставини як на нововиявлені не підтверджуються належними та допустимими доказами.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу і на те, що провадження за нововиявленими або виключними обставинами здійснюється не з метою ревізії судового рішення ? повторного розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення нового рішення (наприклад, для перекваліфікації діяння, пом`якшення чи посилення покарання), а з метою виправлення специфічних за своєю природою судових помилок. Провадження за нововиявленими або виключними обставинами, будучи самостійною формою оскарження й перевірки судових рішень, жодним чином не підміняє апеляційного та касаційного провадження, не є їхнім продовженням, відбувається не замість них, а за наявності для цього специфічних підстав. Тож така форма перевірки судових рішень не може мати резервного значення щодо апеляційного та касаційного проваджень.

Разом з тим, судами встановлено, що обставини, на які посилався засуджений ОСОБА_5 у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, були предметом дослідження як Дніпровського апеляційного суду так і Верховного Суду під час перегляду вироку місцевого суду стосовно ОСОБА_5 .

Так, у справі № 208/1047/17 судами першої та апеляційної інстанції встановлено обставини справи та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. При цьому, вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року, яким було ОСОБА_5 визнано винуватим, був переглянутий судом апеляційної інстанції, а також перевірена повнота і всебічність судового розгляду. Крім того правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права також перевірено судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, суди дійшли слушного висновку, що засуджений ОСОБА_5 у своїй заяві фактично порушує питання про переоцінку доказів, які були досліджені судом під час розгляду справи, що, відповідно, не є нововиявленими обставинами у розумінні статей 459, 462 КПК України.

Щодо доводів захисника, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена незаконним складом суду, оскільки заява про відвід колегії суддів не передана на розгляд іншому судді та не була задоволена

Як убачається із поданої касаційної скарги, засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заявив клопотання про відвід колегії суддів у зв`язку із недовірою головуючому. Проте колегія суддів не знайшла підстав для задоволення заявленого відводу.

Так, право на розгляд справи безстороннім судом, встановленим законом, гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однією із процесуальних гарантій цього права є забезпечення процедури відводу судді у ситуації, коли суддя має особистий інтерес щодо результату розгляду справи, конфлікт інтересів або іншим чином упереджений стосовно будь-якої особи, яка бере участь у справі.

У кримінальному процесуальному законодавстві України закріплено інститут відводу, самовідводу, який передбачає інструменти для усунення упередженого судді від здійснення судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень.

До обставин, що виключають участь судді (слідчого судді) в кримінальному провадженні та забезпечують неупередженість суддів відноситься така підстава для самовідводу, відводу, як наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

З огляду на викладене, заява про відвід колегії суддів апеляційного суду, відповідно до вимог ст. 81 КПК України, правомірно була розглянута цим же складом суду.

При цьому, Суд звертає увагу, що відмова у задоволенні клопотань про відвід судді не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення, лише якщо сторона захисту з такими висновками суду не погоджується.

З огляду на те, що у касаційній скарзі захисник не наводить обґрунтованих доводів що ухвала апеляційного суду постановлена незаконним складом суду, доводи касаційної скарги в цій частині також не є слушними.

Інших доводів, ніж ті, які були предметом перевірки апеляційного суду, та були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисником не наведено.

Таким чином, на переконання колегії суддів касаційного суду, під час апеляційного розгляду, суд перевірив доводи сторони захисту та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами засудженого залишив без задоволення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції, відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з огляду на положення статей 412 та 413 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміни судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги захисника, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2023 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3