Справа № 182/2287/23
Провадження № 1-кс/0182/550/2023
У Х В А Л А

Іменем України

18.05.2023 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2023 за № 0000549 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, українця, громадянина України, розлученого, депутатом не являється, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 127, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нікопольського РУП ГУНП Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 127, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 22.04.2023 у вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітнім сином ОСОБА_9 , маючи на меті покарати останнього за його неслухняну поведінку, вирішив вчинити катування останнього, шляхом спричинення малолітньому ОСОБА_9 систематичних тiлесних ушкоджень та зв`язуванням його руки металевим ланцюгом із подальшим прив`язуванням до металевого гачка (кронштейну), який з цією метою вкрутив в стіну біля ліжка в дитячій кімнаті вказаної квартири.

В цей час ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення катування малолітнього ОСОБА_9 , з метою його покарання за неслухняну поведінку, усвiдомлюючи протиправний характер своїx дiй, злочинно усвiдомлюючи та бажаючи настання наслiдкiв, користуючись беззахиснiстю потерпiлого, не беручи до уваги малолiтнiй вік та вiдсутнiсть здатностi до фiзичного опору, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честі і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ч. 1 ст. 128 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню, діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, та після чого, за допомогою пластикової стяжки прив`язав ліву руку ОСОБА_9 до металевого ланцюга, який прив`язав до металевого гака (кронштейну), який попередньо був вкручений ОСОБА_7 у стіну біля ліжка в дитячій кімнаті, чим своїми діями спричинив малолітній дитині сильного фізичного болю та моральних страждань.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України - катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею.

22.04.2023 у вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітнім сином ОСОБА_9 з метою покарання малолітнього потерпілого ОСОБА_9 вирішив незаконно позбавити його волі.

ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі малолітнього потерпілого ОСОБА_9 діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, що виразилося у фізичних та моральних утисках, та після чого за допомогою пластикової стяжки прив`язав ліву руку ОСОБА_9 до металевого ланцюга, який прив`язав до металевого гака (кронштейну), який попередньо був вкручений ОСОБА_7 у стіну біля ліжка в дитячій кімнаті, чим своїми діями завдав фізичних страждань та обмежив малолітньому ОСОБА_9 самостійно пересуватися та покидати приміщення кімнати квартири.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Крім цього, ОСОБА_7 08.05.2023 приблизно о 19:30 годині діючи повторно, перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітнім сином ОСОБА_9 , маючи на меті покарати останнього за його неслухняну поведінку, вирішив вчинити катування останнього, шляхом спричинення малолітньому ОСОБА_9 систематичних тiлесних ушкоджень та зв`язуванням його руки металевим ланцюгом із подальшим прив`язуванням до металевого гачка (кронштейну), який з цією метою вкрутив в стіну біля ліжка в дитячій кімнаті вказаної квартири.

В цей час ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення катування малолітнього ОСОБА_9 , з метою його покарання за неслухняну поведінку, усвiдомлюючи протиправний характер своїx дiй, злочинно усвiдомлюючи та бажаючи настання наслiдкiв, користуючись беззахиснiстю потерпiлого, не беручи до уваги малолiтнiй вік та вiдсутнiсть здатностi до фiзичного опору, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честі і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ч. 1 ст. 128 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню, діючи умисно, наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, та після чого, за допомогою пластикової стяжки прив`язав дві руки малолітнього ОСОБА_9 до металевого ланцюга який прив`язав до металевого гака (кронштейну), який попередньо був вкручений ОСОБА_7 у стіну біля ліжка в дитячій кімнаті, чим своїми діями спричинив малолітній дитині сильного фізичного болю та моральних страждань.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею, вчинене повторно.

08.05.2023 приблизно о 19:30 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 та її малолітнім сином ОСОБА_9 , з метою покарання малолітнього потерпілого ОСОБА_9 вирішив незаконно позбавити його волі.

ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі малолітнього потерпілого ОСОБА_9 діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, що виразилося у фізичних та моральних утисках, та після чого, за допомогою пластикової стяжки прив`язав дві руки ОСОБА_9 до металевого ланцюга до металевого гака, який прив`язав до металевого гака (кронштейну), який попередньо був вкручений ОСОБА_7 у стіну біля ліжка в дитячій кімнаті, чим своїми діями завдав фізичних страждань та обмежив малолітньому ОСОБА_9 самостійно пересуватися та покидати приміщення кімнати квартири.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Крім того, 13.05.2023 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_7 діючи повторно, перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із малолітнім ОСОБА_9 , маючи на меті покарати останнього за його неслухняну поведінку, вирiшив вчинити катування останнього, шляхом прив`язуванням останнього металевим ланцюгом до металевого гака, який вкручений до столу в дитячій кімнаті вказаної квартири.

В цей же час ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення катування малолітнього ОСОБА_9 , з метою його покарання за неслухняну поведінку, усвiдомлюючи протиправний характер своїx дiй, злочинно усвiдомлюючи та бажаючи настання наслiдкiв, користуючись беззахиснiстю потерпiлого, не беручи до уваги малолiтнiй вік та вiдсутнiсть здатностi до фiзичного опору, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честі і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та ч. 1 ст. 128 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому нелюдському або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню, діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, та після чого, зв`язав малолітнього ОСОБА_9 металевим ланцюгом обмотавши ланцюгом навколо тазу та за праву руку та прив`язав ланцюг до металевого гачка(кронштейну), який був попередньо вкручений ОСОБА_7 у письмовий стіл, чим заподіяв останньому сильного фізичного болю та моральних страждань.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України катування, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою покарати її за дії, вчинені нею, вчинене повторно.

13.05.2023 приблизно о 16:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом із малолітнім ОСОБА_9 , з метою покарання малолітнього потерпілого ОСОБА_9 вирішив незаконно позбавити його волі.

ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі малолітнього потерпілого ОСОБА_9 діючи умисно наніс численні удари долонями рук по голові, сідницях та верхніх кінцівках ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, що виразилося у фізичних та моральних утисках, після чого зв`язав малолітнього ОСОБА_9 металевим ланцюгом обмотавши ланцюгом навколо тазу та за праву руку та прив`язав ланцюг до металевого гачка(кронштейну), який був попередньо вкручений ОСОБА_7 у письмовий стіл, чим заподіяв останньому сильного фізичного болю та моральних страждань та обмежив малолітньому ОСОБА_9 самостійно пересуватися та покидати приміщення квартири.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі, вчинене щодо малолітнього, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження встановлено достатній обсяг обставин, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 14.05.2023 та вилученими речовими доказами;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

-протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту законного представника ОСОБА_14 ;

-протокол слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 ;

-протокол слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 .

Для забезпечення належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та розгляду в розумні строки кримінального провадження виникла необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на потерпілого та свідків.

ОСОБА_7 підозрюється у тому числі у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання та настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. У зв`язку з чим існує ризик переховування від суду.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, потерпілий ОСОБА_9 є малолітньою особою, який проживав з підозрюваним в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , та в якій відносно нього вчинялося катування та позбавлення волі, що свідчить про те, що ОСОБА_7 може впливати на потерпілого шляхом вмовляння або погроз з метою зміни останнім своїх показів та уникнення кримінальної відповідальності, що також свідчить про наявність ризику впливу на малолітнього потерпілого.

Окрім того, у кримінальному провадженні є свідки вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , які є його знайомими та які проживають в одному населеному пункті, що свідчить про те, що ОСОБА_7 впливати на свідків шляхом вмовляння або погроз з метою зміни останніми своїх показів та уникнення кримінальної відповідальності, що також свідчить про наявність ризику впливу на свідків.

Враховуючи викладене виникла наявна необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 діб.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дій, передбачених п.1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України;

- у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_7 , може впливати на свідків його задокументованої злочинної діяльності, з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору, суді та покинути відомі слідству його можливі місця перебування;

- під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_7 комусь на поруки, що виключає можливість передачі його на поруки;

- враховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення із застосуванням насилля, то відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України виключається можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави;

- обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 не забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Окрім того, перебуваючи під домашнім арештом підозрюваний взмозі чинити вплив на свідків кримінального провадження, у зв`язку з тим, що проживає з ними в одному будинку.

Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 4 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого у повному обсязі та просила його задовольнити.

ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його батьків за адресою АДРЕСА_3 .

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання підзахисного, заявив, що клопотання прокурора не мотивоване.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, перебуває кримінальне провадження відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2023 за № 0000549 за ч.1 ст. 127, ч.2 ст. 127, ч.2 ст. 146 КК України.

За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 14.05.2023 та вилученими речовими доказами; протоколами допитів відків, протоколом огляду мобільного телефону свідка.; протоколом допиту законного представника ОСОБА_14 ; протокол слідчого експерименту з свідками, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

16.05.2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.127, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

За зазначених обставин, слідчий суддя вважає, що існує обґрунтований ризик того, що підозрюваний може переховуватись від суду, а враховуючи, покарання, яке може бути призначене ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, то суд вважає що такий ризик є обґрунтованим.

З такими висновками погоджується і Європейський Суд з прав людини, який неодноразово, наприклад у рішенні від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, свідки по справі є знайомими підозрюваного, тому, перебуваючи не під вартою, він може тиснути на них з метою зміни ними своїх показань в інтересах підозрюваного.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється в скоєнні тяжкого злочину у відношені малолітньої дитини віком 5 років, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання слідчого в цій частині підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обовязків, передбачених КПК України.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, у даному випадку розмір застави не визначається.

Строк тримання під вартою підозрюваного не більше 60 днів, тобто з 18.05.2023 року до 15.07.2023 року включно.

На підставі наведеного та керуючись ст. 176-178, 182, 184 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити. В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 відмовити.

Обрати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали рахувати з 18.05.2023 року до 15.07.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1