Справа № 573/1561/23
Номер провадження 1-кп/573/177/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 серпня 2023 року за №0000462 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Череватівка Білопільського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, неодруженого, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

27 серпня 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 , спільно з останнім вживав алкогольні напої в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

У цей же день близько 17 години, коли господар будинку ОСОБА_5 пішов до сусідньої кімнати відпочивати, ОСОБА_4 , залишившись сам, помітив на столі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 24 травня 1996 року. У цей час у нього виник умисел на незаконне заволодіння паспортом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня та у той самий час ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, взяв зі столу паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 .

Відкривши вказаний паспорт, ОСОБА_4 побачив у ньому грошові кошти в сумі 400 грн двома купюрами номіналом по 200 грн. У цей момент у нього виник умисел, спрямований на викрадення грошей, що належать ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, того ж дня та у той самий час, ОСОБА_4 упевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, тобто діючи таємно, у період дії воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна, взяв грошові кошти в сумі 400 гривень, двома купюрами номіналом по 200 гривень, які знаходилися в паспорті ОСОБА_5 та разом з викраденими паспортом і грошима вийшов з будинку потерпілого, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердив, що 27 серпня 2023 року був у гостях у ОСОБА_5 на АДРЕСА_2 . Разом з ним пили горілку в будинку. Приблизно о 17 годині, коли сп`янілий ОСОБА_5 пішов у сусідню кімнату спати, він, побачивши на столі паспорт громадянина України на ім`я потерпілого, вирішив його викрасти, щоб у подальшому повернути за пляшку спиртного. Відкривши паспорт, побачив у ньому гроші в сумі 400 грн купюрами по 200 грн, які також викрав та у подальшому використав на власні потреби.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому злочинах, за згодою учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочинів та після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Зокрема, суд враховує, що за класифікацією ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, є кримінальним проступком, а злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, а також думку потерпілого ОСОБА_5 , викладену в поданій до суду письмовій заяві, згідно з якою останній претензій матеріального й морального характеру до обвинуваченого не має, просить призначити йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі (а. с. 22-27).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заданого битку.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Таким чином, враховуючи обставини справи, зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого діяння та наслідків, що настали, думки потерпілого, який просить призначати обвинуваченому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 заслуговує на покарання в межах санкції зазначених частин статей, призначене з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Оскільки майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 відшкодована на стадії досудового розслідування у повному обсязі, цивільний позов останнім не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України (а. с. 28-30).

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Речові докази: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 24 травня 1996 року залишити власнику ОСОБА_5 .

На вирок з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя