ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1922/23 Справа № 205/6825/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року в задоволенні подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини, при цьому один раз звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінив і вчинив ряд умисних тяжких і середньої тяжкості злочинів, за які на даний час і відбуває покарання. Окрім цього, суд зауважив, що ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується нестабільно, не завжди дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, працевлаштований на виробництві установи, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 5 дисциплінарних стягнень і лише 3 дисциплінарних заохочення. З урахуванням наведених обставин суд дійшов висновку, що процес виправлення ОСОБА_8 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_8 посилається на те, що суд не надав належної оцінки його особі. На переконання засудженого, суд не врахував, що він відбував покарання у різних установах, де характеризувався посередньо, проте за час відбування покарання у ДУ Дніпровська виправна колонія має позитивну характеристику, в тому числі й психологічну. Засуджений зазначає, що окрім виконання покладених на нього обов`язків, веде здоровий спосіб життя, займається спортом та залучає для цього інших засуджених, а також надає перевагу художній та освітній літературі більше ніж перегляду телевізійних програм. Окрім цього, він займається самоосвітою, вивчаючи англійську мову, підтримує зв`язки з рідними, не схильний до агресивної поведінки, а також до чужого впливу. Більш того, він працевлаштований є засновником та керівником ТОВ Тетракс, свою вину визнав та зробив для себе належні висновки. На переконання засудженого, наведені обставини дають підстави для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_8 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді 6 років позбавлення волі, призначене йому вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2020 року за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений відбув більше 2/3 частини строку покарання, раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини, звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, за час відбування покарання характеризується нестабільно, не завжди дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, працевлаштований на виробництві установи, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 5 дисциплінарних стягнень і лише 3 дисциплінарних заохочення.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджений хоча і працевлаштований та має 3 заохочення, проте характеризується нестабільно та має 5 стягнень.

Окрім цього, ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини та звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин.

Таким чином, на переконання колегії суддів, докази того, що поведінка ОСОБА_8 зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як й доказів доведення його виправлення ставленням до праці.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.

Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Твердження ОСОБА_9 про те, що суд помилково врахував його характеристику у всіх установах виконання покарань, не заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання наявності підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання суд не керується обставинами, які існують виключно на час ухвалення цього рішення, а має врахувати його поведінку протягом усього строку відбування покарання.

Не є обґрунтованими й доводи засудженого про те, що він веде здоровий образ життя, займається самоосвітою, підтримує зв`язки з рідними та працевлаштований за межами установи виконання покарань, оскільки ці обставини не є підставою для застосування положень ст. 81 КК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4