Справа №198/229/23
Провадження №1-кп/0198/41/23
21.06.2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2023 за № 0000202, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в м.Зимогір`я Слов`яносербського району Луганської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судима,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

встановив :

Відповідно до обвинувального акта, складеного прокурором та направленого до суду, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок проти основ національної безпеки України, за таких обставин.

Так, згідно зі статтями 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статтей 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 3 статті 4 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.

При цьому, 24.02.2022 Російською Федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023), із затвердженням відповідними законами України.

В результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області, починаючи з 24.02.2022 по теперішній час опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 за № 309, Станично-Луганська селищна територіальна громада Щастинського району Луганської області з 24.02.2022 є тимчасово окупованою територією.

На тимчасово окупованій після 24.02.2022 території Станично-Луганської селищної територіальної громади Щастинського району Луганської області державою-агресором вжито заходів щодо створення та встановлення окупаційної адміністрації.

З цією метою, указом так званої «Главы Луганской Народной Республики» від 03.03.2022 УГ-125/22 створена «Администрация Станично-Луганского района Луганской Народной Республики».

Таким чином, в розумінні п. 6 ч. 1 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території Станично-Луганської селищної територіальної громади Щастинського району Луганської області державою-агресором створено окупаційну адміністрацію Російської Федерації, функціонально відповідальну за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольну Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень, на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

15.04.2022 так званим «Распоряжением главы администрации Станично-Луганского района Луганской Народной Республики № 9» на тимчасово окупованій території Станично-Луганської селищної територіальної громади Щастинського району Луганської області створено «муниципальное унитарное предприятие «Энергобытсервис Станично-Луганского района» (мовою оригіналу), яке розташоване за адресою: Луганська область, смт Станиця Луганська, кв-л Молодіжний, буд. 10-Б, та 15.06.2022 зареєстроване як юридична особа в «Едином государственном реестре юридических лиц».

Відповідно до указу голови так званої «Луганской Народной Республики», «Об утверждении положений об администрациях городов и/или районов Луганской Народной Республики в новой редакции від 30.06.2022 №УГ-467/22», мовою оригіналу: «Положение об администрации Станично-Луганского района луганской народной республики в новой редакции»: розділом ІІІ визначено (мовою оригіналу) «Полномочия Администрации» «В соответствии с основными задачами, определенными настоящим Положением, а также в целях решения вопросов местного значения Администрация осуществляет следующие полномочия:

3.1. В сфере управления имуществом:

3.1.1. Осуществляет функции и полномочия учредителя предприятий, относящихся к муниципальной (комунальной) собственности.

3.1.8. Управляет государственными унитарными предприятиями, государственными учреждениями, находящимися в ведении Администрации, в том числе учреждениями социальной защиты населения, образования, культуры, спорта, торговыми предприятиями в соответствии с законодательством Луганской Народной Республики.

3.1.9. Обеспечивает деятельность предприятий, учреждений, относящихся к муниципальной (коммунальной) собственности в соответствии с законодательством Луганской Народной Республики, согласовывает структуры, штатные расписания, утверждает уставы, положения (изменения к ним) предприятий и учреждений, находящися в муниципальной (коммунальной) собственности, изменяет их наименования, а также назначает и освобождает от должности руководителей таких предприятий и учреждений по согласованию с Главой Луганской Народной Республики».

Викладене вище свідчить, що незаконно утворене на тимчасово окупованій території України так зване «муниципальное унитарное предприятие «Энергобытсервис Станично-Луганского района» (мовою оригіналу) є складовою частиною окупаційної адміністрації держави-агресора «Администрации Станично-Луганского района луганской народной республики» та створене, у тому числі, для формування та забезпечення державної політики, нормативно-правового регулювання у економічній та соціальній сфері на окупованій території смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області.

В період часу червень-грудень 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в незаконному органі влади у смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з представниками держави-агресора та так званої «лнр», та, отримавши від них пропозицію на зайняття посади в незаконному органі влади у смт Станиця Луганська Щастинського району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно, погодилась на вказану пропозицію та зайняла посаду бухгалтера «муниципального унитарного предприятия «Энергобытсервис Станично-Луганского района», не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території України.

На підставі зазначеного вище, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 2 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

В обвинувальному акті прокурор просив суд відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодна на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Також, до обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_3 , складену та підписану в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, згодна з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без її участі. У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченої, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Беручи до уваги те, що обвинувачена не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодна з розглядом обвинувального акта, суд розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 381, 382 КПК України, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд доходить висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, повністю доведена, а тому дії останньої вірно та обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обираючи покарання для ОСОБА_3 , суд, згідно зі ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, раніше не судима, за колишнім місцем роботи характеризується позитивно. За відсутності обтяжуючих покарання обставин, пом`якшуючими суд для ОСОБА_3 визнав щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченої, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Слід зазначити, що ОСОБА_3 є суб`єктом кримінального правопорушення. Підстави вважати вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку у стані неосудності відсутні.

Ґрунтуючись на завданні Кримінального кодексу України, меті та загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.ст. 1, 50, 65 КК України, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю без конфіскації майна, оскільки доходить переконання, що саме таке покарання буде не тільки карою, а також сприятиме виправленню ОСОБА_3 та попередженню вчинення нею та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не поданий.

Керуючись ст.ст. 107, 368, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому за ч. 2 ст. 111-1 КК України обвинуваченні.

ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 111-1 КК України призначити покарання у виді позбавлення права обіймати посади та займатися діяльністю в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги на строк десять років без конфіскації майна.

Запобіжний захід не обрано.

Цивільний позов не подано.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 в дохід держави, відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме те, що вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку надіслати прокурору та обвинуваченій.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1