Дата документу 16.05.2023 Справа № 333/2509/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/326/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2509/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2023 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2023 року за клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку, що стався внаслідок вчинення передбаченого ч.2 ст.307 КК злочину.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді і відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

Свої вимоги мотивував тим, що слідчим порушено строки передбачені ч.5 ст.171 КПК на подання до слідчого судді вказаного клопотання. Майно, що належить ОСОБА_6 не є речовим доказом по вказаній справі. Слідчий суддя не здійснив виклик підозрюваного та його захисника у судове засідання. Слідчим суддею не було взято до уваги правову підставу накладення арешту на майно.

Заслухавши ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із наданих матеріалів, до слідчого судді надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме:

- мобільний телефон «Huawei» з сім картою мобільного оператора «Лайфселл»;

- мобільний телефон «Samsung» з сім картою мобільного оператора «Водафон»

- банківська карта «Монобанк» та дві банківські картки «ПриватБанк»;

- грошові кошти у сумі 4596 гривень;

- автомобіль «Huyndai 130», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль.

Клопотання обґрунтовано тим, що 18.04.2023 року у автомобілі «Huyndai 130», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено вищезазначене майно.

18.04.2023 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК.

ОСОБА_6 19.04.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.2 ст.307 КК злочину.

Враховуючи, що вказані мобільні телефони, сім картки можуть зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, вилучені грошові кошти можуть бути набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, а автомобіль був використаний як знаряддя для вчинення злочину, слідчий просив задовольнити клопотання.

Слідчий суддя, посилаючись на ч.1 ст.170 КПК задовольнила частково зазначене клопотання, з огляду на те, що органом досудового розслідування в клопотанні не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави та мети для арешту автомобіля «Huyndai І30», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний автомобіль, грошові кошти, банківські картки «Монобанк» та «ПриватБанк».

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Клопотання слідчого про арешт майна подане у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів, тобто з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження фактичні дані вважати, що на вилучених мобільних телефонах та накопичувачах може зберігатися інформація, яка містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З ухвали слідчого судді випливає, що слідчий суддя врахував правові підстави для накладення арешту на майно, перевірив його мету, врахував наслідки арешту майна для ОСОБА_6 .

Доводи представника відносно того, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого про арешт майна без участі власника майна та його представника, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів провадження 24.04.2023 року до слідчого судді надійшли заперечення проти клопотання про арешт майна від адвоката ОСОБА_7 , в яких зокрема адвокат просив розглянути клопотання у відсутності його та ОСОБА_6 .

Крім того, колегією суддів встановлено, що слідчий наступного робочого дня після вилучення - 20.04.2023 року, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке вилучене в ході проведення обшуку у автомобілі 18.04.2023 року, тобто в межах строку передбаченого ч.5 ст.171 КПК.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді на момент ухвалення оскаржуваного рішення прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання слідчим суддею з`ясовані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту і підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених у апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 немає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що втручання в обмеження майнових прав, відповідно до ч.1 ст.170 КПК, має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2023 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4