Справа № 642/322/23
Провадження № 1-кс/642/2568/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене прокурором про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чугуїв Харківської області, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на посаді номеру обслуги гранатометного відділення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у званні «старший солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000357 від 02.12.2022 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України, а саме дезертирстві зі зброєю, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану та в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисні тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

06.04.2023 о 14 год. 35 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.04.2023 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянин України, з вищою освітою, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, на посаді номеру обслуги гранатометного відділення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , у званні «старший солдат», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування встановлено, що 18.06.2022 військовозобов`язаного відповідно до мобілізаційного плану ОСОБА_4 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 19 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду штаб-сержанта 3 категорії групи планування штабу, ВОС-929723А військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат.

05.11.2022 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 159 старшого солдата ОСОБА_4 , військовослужбовця за призивом під час мобілізації переведено на нижчу посаду - номер обслуги гранатометного відділення роти спеціального призначення, ВОС - 145533А військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 26.03.2022 строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну до ст. 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 19.02.2023 строком на 90 діб.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують молодшого сержанта ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він

зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці строкової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Виїзд офіцерів, прапорщиків(мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів у листопаді 2022 року вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин, незаконно із зброєю ухилився від проходження військової служби та провів час на власний розсуд.

20.11.2022 у невстановлений у ході досудового розслідування час, старший солдат ОСОБА_4 самовільно із закріпленою зброєю «М4А1 5,56 мм НОМЕР_3 » залишив місце несення служби - тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від неї та попрямував додому за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до моменту затримання правоохоронними органами 06.04.2023.

У зв`язку із чим старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді номеру обслуги гранатометного відділення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , 20.11.2022 у невстановлений у ході досудового розслідування час, перебуваючи за місцем тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби із закріпленою за ним автоматичною зброєю «М4А1 5,56 мм НОМЕР_3 » з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство із зброєю, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім цього, в ніч з 14 на 15 грудня 2022 року у нічний час доби, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , відмічали день народження останнього та з цього приводу розпивали спиртні напої спочатку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , потім перемістилися до місця мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому останні перейшли в гараж, розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжили розпивати спиртні напої, розмістившись в автомобілі «Рено Лагуна» належному ОСОБА_4 .

Надалі ОСОБА_7 сів за кермо належного ОСОБА_4 автомобіля та намагаючись виїхати з гаража допустив зіткнення зі стовпом та пошкодив задній бампер. Після чого у ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, раптово виник намір на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , без мети вбивства.

Далі, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , без мети вбивства, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, зайшов до свого домоволодіння, де забрав закріплений за ним, як за військовослужбовцем автомат «М4А1 5,56 мм НОМЕР_3 », після чого знаходячись біля паркану домоволодіння, розташованого за адрсеою: АДРЕСА_1 , здійсним два постріли в бік ОСОБА_7 спричинивши останньому вогнепальне ушкодження лівої гомілки з відкритими багатоуламковими переломами обох кісток гомілки, яке виникло від пострілу з вогнепальної зброї, снаряд якого володів високою кінетичною енергією та пробивною дією, можливо 15.12.2022. За ступнем тяжкості дане вогнепальне ушкодження з відкритим переломом великогомілкової кістки відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпечних для життя.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

07.04.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова (справа №642/322/23 провадження №1-кс/642/1027/23) відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 04.06.2023.

31.05.2023 постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 06.07.2023.

01.06.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова (справа №642/322/23, провадження №1-кс/642/1661/23) відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 30 днів, а саме до 06.07.2023.

04.07.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова (справа №642/322/23, провадження №1-кс/642/1982/23) строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 06.09.2023.

04.07.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова (справа №642/322/23, провадження №1-кс/642/1981/23) відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 01.09.2023.

28.08.2023 до слідчого судді подано клопотання про продовження строку досудового розслідування до 6 місяців, тобто до 06.10.2023.

Наявність обґрунтованої підозри у чиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- повідомленням №1239 від 30.11.2022 про вчинене кримінальне правопорушення, поданим військовою частиною НОМЕР_1 ;

- актом службового розслідування, згідно якого факт самовільного залишення місця служби зі зброєю з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану ОСОБА_4 знайшов своє підтвердження;

-допитами військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили факт самовільного залишення місця несення служби зі зброєю старшим солдатом ОСОБА_4 ;

-показами потерпілого ОСОБА_7 ;

-висновком судової медичної експертизи № 12-14/101-НВ/22 від 22.12.2022, відповідно до якої потерпілому ОСОБА_7 спричинені тяжкі тілесні ушкодження;

-допитом свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що 15.12.2022 від свого співмешканця ОСОБА_4 їй стало відомо, що він зі своєї вогнепальної зброї спричинив сусіду ОСОБА_12 тілесні ушкодження, після чого відвіз його до лікарні;

-отриманим тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до інформації про зв`язок кінцевого обладнання споживача комунікаційних послуг мобільних номерів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 (підлягає встановленню) та за номером телефону який належить ОСОБА_7 , з метою отримання відомостей щодо дати, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адресу, а також адресу місцеперебування абоненту зазначеного телефонного номеру в момент кожного вхідного та вихідного телефонного з`єднання із зазначенням типу з`єднання, ідентифікатора (ІМЕІ та IМS), інформацію про GPRS-трафік, з урахуванням нульових дзвінків вказаного мобільного телефону, в період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2022 по 23 год. 59 хв. 26.12.2022;

-рапортами оперативних співробітників ;

-проведеним обшуком за місцем фактичного мешкання старшого солдата ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході я кого виявлено та вилучено: автоматична зброя «ANAP 0819 SERIAL № НОМЕР_13», CAL 5,56 mm; 59 набоїв з маркуванням «WMAG»; мобільний телефон HUAWEI P40 з imea 1: НОМЕР_8 , imea 2: НОМЕР_9 , з сім-портами Vodafon: НОМЕР_10 , Lifecell: НОМЕР_11 ; військовий квиток серії НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_4 ; 2 листа формату А4 з копією паспорта; накладна 245 від 24.06.2022; накладна б/н від 13.10.2022; карта POJAZDU на авто «RENAULT LAGUNA»; технічний паспорт на авто «RENAULT LAGUNA».

-іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний

ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, дітей або осіб похилого віку на утриманні не має, проходить військову службу на посаді номера обслуги гранатометного відділення 3 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочинів, які йому інкримінуються та не стали для нього стримуючим фактором, а тому й не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. А тому ОСОБА_4 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив на свідків, експертів по вказаному кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбедд і Гартлі проти Сполученого королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom) від 30.08.1990 року, п.32, Series A, №182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованої підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

1.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 408 КК України та ч.1 ст. 121 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_4 з метою уникнення від даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вказана обставина створює передумову уникнути підозрюваному ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та переховуватися від органу досудового розслідування або суду. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а застосуванням запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Також, про наявність вказаного ризику свідчить той факт, що ОСОБА_4 самовільно залишив місце служби з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану та про своє місце перебування нікого не повідомляв до моменту затримання правоохоронними органами 06.04.2023, що свідчить про те, що останній у разі обрання іншого запобіжного заходу може переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора та суду.

Крім цього, після вчинення злочину передбаченого ч .1 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 привіз потерпілого ОСОБА_7 ; до лікарні, однак до правоохоронних органів не з`явився, по факту подій була оголошена спецоперація «сирена» з метою пошуку та затримання ОСОБА_13 , яка результатів не принесла, у зв`язку із тим, що ОСОБА_13 вживав заходи для переховування від органу досудового розслідування.

2. п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

3. п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що підозрюваний старший солдат ОСОБА_4 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а саме кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , з метою аби не перебувати в умовах ізоляції до завершення як досудового так і судового слідства може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_4 , незаконно впливати, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Водночас на теперішній час відносно ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування за №0000041 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_4 , може чинити тиск на свідків, експертів, спеціалістів.

Водночас, військовослужбовці Збройних сил України військової частини НОМЕР_1 , як і сам ОСОБА_4 , озброєні штатною та груповою зброєю і боєприпасами, що сприяє безперешкодному доступу до них з боку ОСОБА_4 , який на теперішній час, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та може використати зброю з метою перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або скоїти новий злочин із застосуванням зброї.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину - злочину проти громадської безпеки та особливо тяжкого злочину проти встановленого порядку проходження військової служби.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, ОСОБА_4 , являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа командування військової частини НОМЕР_1 не зверталися із письмовим зобов`язанням щодо поручительства та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді цілодобового домашнього арешту або домашнього арешту в нічний час пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тому необрання відносно нього вказаного запобіжного заходу створить передумови вчинення тиску на свідків, понятих експертів у вказаному кримінальному провадженні. Крім цього підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, немає, оскільки ОСОБА_4 , незважаючи на наявність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину. Тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 обставини, за яких він був скоєний, вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до підозрюваного іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу наддасть йому можливість вчинення ризиків, які вказані у вказаному клопотанні.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Зазначені ризики зберігаються в повному обсязі на момент подання даного клопотання, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

При цьому наявні обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, необхідні для продовження строку тримання під вартою, а саме:

1.Зазначені раніше ризики не зменшилися. Наведене зумовлено тим, що досудове розслідування перебуває на активному етапі, підозрюваний ОСОБА_4 , все ще має статус військовослужбовця, в зв`язку з чим зберігаються усі зазначені раніше ризики впливу на учасників кримінального провадження, пошкодження речових доказів, вчинення інших кримінальних правопорушень тощо.

2.Обставини, які перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою полягають в тому, що протягом останніх 3-х місяців об`єктивно неможливим було провести весь комплекс процесуальних дій, в першу чергу слідчих (розшукових) дій, необхідних для належного закінчення досудового розслідування. Це, зокрема, зумовлено надмірним навантаженням на експертні установи, слідчого та процесуального керівника, значним розміром матеріалів кримінального провадження, умовами здійснення кримінального провадження - військовий стан та зумовлені цим обмеження в нормальному функціонуванні органів державної влади, підприємств, установ та організацій. Водночас, проведення вищевказаних слідчих дій сповільнюється та унеможливлюється, через проведення обстрілів Харківської області, військовими формуваннями ЗС рф.

На даний час для завершення досудового розслідування необхідно:

-повторно оглянути диски с камер спостереження з поліції та Мерефянської ЦРЛ;

-отримати висновок призначеної судову-балістичної експертизи;

-отримати висновок судово-імунологічної експертизи;

-провести слідчий експеримент з ОСОБА_7 , за участі судово-медичного експерта СМЕ під відеозапис, попередньо отримавши дозвіл у осіб на території домоволодінь яких проводитиметься слідчий експеримент;

-за результатом слідчого експерименту повторно призначити судово-медичну експертизу із направленням на експертизу оригіналу медичної карти ОСОБА_7 ;

-отримати висновок молекулярно-генетичної експертизи;

-призначити комп`ютерно-технічну експертизу та отримати її висновок;

-виконати вимоги статті 283 КПК України.

Наразі можна констатувати, що для належного завершення досудового розслідування із дотриманням засад та виконанням завдань кримінального провадження буде достатньо продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , до завершення досудового розслідування до 06.10.2023.

При цьому застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що застосування жодних більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник подав заперечення на клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що ризики не доведені, а саме не в повній мірі розкрито підстави, які є поважними вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від слідства, яким чином вплинути на свідків або знищити, сховати чи спотворити докази по справі. Захисник зазначив, що визначений розмір застави не співвідноситься з даними про особу ОСОБА_4 , обставинами кримінального правопорушення та є непомірним для підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання, просив обрати домашній арешт, оскільки він проживає разом з батьками та дівчиною, свою провину визнав.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч.1 ст. 121 КК України, а саме в дезертирстві із зброєю, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану та в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисні тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

07.04.2023 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 04.06.2023.

31.05.2023 постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 06.07.2023 (включно).

01.06.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 30 днів, а саме до 06.07.2023.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04.07.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000357 від 02.12.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України, до 06 вересня 2023 року.

04.07.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 01.09.2023.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.08.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000357 від 02.12.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 121 КК України, до 06 жовтня 2023 року.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою та залишити раніше визначену суму застави, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 369-372, 376, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене прокурором про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заводу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з триманням останнього в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.10.2023 включно.

Залишити раніше визначену суму застави у розмірі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 402 600 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатись з постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) утримуватися від спілкування зі свідками, понятими, експертами

Строк дії ухвали до 06.10.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.09.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1