Справа№ 953/3370/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт, направлений з Київської окружної прокуратури м. Харкова, по кримінальному провадженню №0000200 від 04.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має початкову загальну освіту, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2023 у період часу з 17:00 по 18:00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , у неповнолітнього ОСОБА_3 виник намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману.

ОСОБА_3 , підійшов до раніше йому незнайомому неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, під приводом, що йому терміново потрібна допомога, а саме потрібні грошові кошти на пальне для автомобіля, попрохав ОСОБА_4 , перерахувати зі своєї банківської картки на свою банківську картку грошові кошти у сумі 1000 гривень, які він обіцяв повернути через 15 хвилин, готівкою

У свою чергу, ОСОБА_4 будучи впевненим у добросовісності дій ОСОБА_3 вважав, що останній поверне йому грошові кошти, тому, добровільно перерахував йому на його банківську картку НОМЕР_1 зі своєї банківської картки «Юніор» НОМЕР_2 , яка прив`язана до банківського рахунку картки його мати, грошові кошти у сумі 1000 гривень.

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння спрямованого на заволодіння чужим майном, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зловживаючи довірою по відношенню до ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 достовірно розуміючи для себе, що повертати грошові кошти не має наміру та користуючись довірою неповнолітнього ОСОБА_4 , заволодів грошовими коштами, які належить його матері ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, тобто, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

В обвинувальному акту міститься клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені обставини та надав згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому міститься клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 про визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , законного представника - ОСОБА_8 обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви потерпілої ОСОБА_5 , вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , законного представника - ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_5 , враховуючи положення ст.ст. 381-382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими, не оспорюються учасниками судового провадження та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітній, має початкову загальну освіту, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Згідно ч. 1 ст. 99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Згідно ч. 2 ст. 100 КК України, виправні роботи можуть бути призначені неповнолітньому в віці від 16 до 18 років за місцем роботи на строк від двох місяців до одного року.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх.

Як зазначено вище, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітній, має початкову загальну освіту, не працює, у зв`язку з чим до нього неможливо застосувати покарання у вигляді штрафу, виправних робіт або обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно ч. 2 ст. 105 КК України, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України, яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_3 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Враховуючи викладене, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітній, який щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Звільнити ОСОБА_3 від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Суд вважає, що саме такий вид примусових заходів виховного характеру буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 381, 382 498, 500, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наслідки його дій, оголосити осуд за ці дії, попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки за вчинення нового кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім підстав, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1