УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001269, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

09.05.2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001269, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому ставилось питання про накладення, з метою збереження речових доказів, арешту на майно, тимчасово вилучене 04 травня 2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме на: автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , синього кольору, універсал, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від автомобіля.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001269, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, прокурор зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11.04.2023, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебував в районі вулиці Щусєва в місті Києві, побачив раніше невідомого чоловіка, який на проїзній частині дороги припаркував автомобіль марки "Suzuki", моделі "SX4", реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, що належить ОСОБА_6 , в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з транспортного засобу, шляхом сканування коду сигналізації автомобіля.

Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись через дорогу від ОСОБА_6 , на відстані близько 20 метрів, за допомогою сканеру, отримав код сигналізації вказаного автомобіля, після чого прослідував за ОСОБА_6 до станції метро «Дорогожичі», для того, щоб впевнитись, що останній найближчим часом не повернеться.

Так, 11.04.2023, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в біля будинку № 3 по вулиці Щусєва у місті Києві, підійшов до припаркованого на проїзній частині дороги автомобіля марки "Suzuki", моделі "SX4", реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, під виглядом власника автомобіля, діючи умисно, в умовах воєнного стану, за допомогою раніше зчитаного коду сигналізації, відчинив автомобіль, звідки вчинив крадіжку особистих речей ОСОБА_6 , а саме: ноутбука моделі «ASUS» Zenbook 14 UX3402ZA-KP415W, темно-блакитного кольору, серійний номер R1N0LP00524301A, у коробці, вартістю 42 289 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 42 289 гривень.

04.05.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, у викраденому рюкзаку знаходились грошові кошти у сумі приблизно 37000 доларів США та приблизно 50 тисяч гривень.

Під час подальшого досудового розслідування було встановлено, що 20.04.2023 на ім`я матері підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було оформлено право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , синього кольору, універсал, номер кузова НОМЕР_2 .

Згідно наданих відомостей про доходи ОСОБА_5 , остання не мала суттєвих доходів, у зв`язку із чим, походження грошових коштів, за рахунок яких було придбано автомобіль одразу після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , не встановлено.

Підозрюваний ОСОБА_4 стабільного доходу не має, не працевлаштований, забезпечує себе випадковими підробітками.

04.05.2023 проведено огляд на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час якого було виявлено та вилучено:

- автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , синього кольору, універсал, номер кузова НОМЕР_2 ;

- Ключі від автомобіля.

04.05.2023 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом вилучених у ході проведення обшуку речей та предметів.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явилася. Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без своєї участі, до якої долучив докази повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання власниці тимчасово вилученого майна та додаткові докази на обґрунтування вимог клопотання.

Власник майна, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання також не з`явилася. Разом з цим, враховуючи докази, надані прокурором, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що перелічене майно може бути здобуе внаслідок вчинення злочину, а тому відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні відповідною постановою, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на перелічене у клопотанні майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001269, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 04 травня 2023 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а самена: автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер НОМЕР_1 , синього кольору, універсал, номер кузова НОМЕР_2 , ключі від автомобіля .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1