Справа № 127/3019/20
Провадження № 1-кп/127/141/20

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0004267 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 22.10.2018, приблизно о 15 год 00 хв, перебуваючи поряд із в`їздом в будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_10 , який в цей час разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 займалися бетонуванням в`їзду до будинку, що належить ОСОБА_9 . І, оскільки протягом тривалого періоду часу між сім`єю обвинуваченого та ОСОБА_9 , який є їхнім сусідом, існують неприязні відносини, ОСОБА_4 , будучи незадоволеним проведенням цих будівельних робіт, діючи із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі у суспільстві правила поведінки, моралі та порядності, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці та діє на очах сторонніх осіб, безпричинно почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік зазначених робітників.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_4 , тримаючи в руках дерев`яний предмет, ззовні схожий на биту, який він попередньо приніс з собою та заздалегідь маючи намір застосувати цей предмет для вчинення хуліганських дій шляхом безпричинного нанесення тілесних ушкоджень іншим особам, демонструючи свою зверхність, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, підійшов до ОСОБА_10 та наніс йому один удар дерев`яним предметом, ззовні схожим на биту, по голові з правої сторони та один удар в грудну клітину, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин тіла (синця тім`яної ділянки голови праворуч: забою грудної клітки (синця на передній поверхні грудної клітки праворуч) та черевної стінки, які відповідно до висновка експерта № 5 від 30.01.2019 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_4 , 22.10.2018 приблизно о 17 год 30 хв, перебуваючи біля паркану будинку, який розташований за адресою: місто Вінниця, 1-й проїзд Черняховського, 5, був присутній під час конфлікту, який стався на ґрунті давніх особистих неприязних відносин між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 . У цей час у ОСОБА_4 виник умисел завдати шкоду здоров`ю ОСОБА_9 , з яким у ОСОБА_4 також давно склались особисті неприязні стосунки. Реалізовуючи цей умисел, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс один удар кулаком в ліве око ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, контузії лівого ока: крововиливу під сітківку та скловидного тіла (парацентральний субретикальний крововилив, помутніння скловидного тіла), синця на лобі ліворуч, на нижній повіці лівого ока.

Відповідно до висновку експерта № 4/86 від 30.01.2018 вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 за ступенем тяжкості належать: контузія лівого ока: крововиливи під сітківку та скловидне тіло до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, а потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я; закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після допиту свідків та дослідження судом письмових доказів, вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. Зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті і з кваліфікацією його дій погоджується в повному обсязі. Зокрема, повідомив, що 22.10.2018 знаходився на роботі. В післяобідню пору йому зателефонувала його мати ОСОБА_14 , плакала, голос у неї був засмучений. По телефону мати розповіла про конфлікт, який виник у неї з робітниками, яких найняв сусід ОСОБА_9 . ОСОБА_4 акцентував увагу суду на тому, що з ОСОБА_9 у них два суміжні заїзди до двору. Причиною конфлікту стало те, що вказані робітники проводили бетонувальні роботи якраз на межі цих парканів. Обвинувачений зауважив, що після розмови з матір`ю, відразу ж виїхав додому. Прибувши додому, побачив на вулиці робочі інструменти працівників, однак самих їх поруч тоді не було. Зайшовши до свого будинку, побачив заплакану маму, одяг на ній був брудний і пошарпаний. Обвинувачений також повідомив, що після розмови з матір`ю, хотів вийти поспілкуватися з працівниками самостійно, однак мати наполягла на тому, щоб вони пішли до них разом. Під час розмови з працівниками, обвинувачений запитав у них, чи мають вони дозвільні документи на проведення таких робіт, на що у відповідь йому нагрубили. Після цього між ними виник словесний конфлікт. З огляду на те, в якому стані тоді знаходилась мати, не витримав і дерев`яною битою, яку попередньо взяв з собою і яка вже багато років знаходилась до того часу біля будинку, наніс один удар по ОСОБА_15 . Саме тоді між ними уже розпочалась бійка. Довгань ОСОБА_16 і ОСОБА_17 повалили його на землю та прижали до землі його ж битою. Третій працівник ОСОБА_18 , який стояв неподалік від них, розборонив їх. Обвинувачений акцентував увагу суду на тому, що тоді, в стресовій ситуації, не міг адекватно розцінювати свої дії, тому з пересердя розпочав бійку. Наразі переконаний, що такі його дії були неправомірними, а конфлікт потрібно було вирішувати лише за участю працівників поліції, які б у всьому розібрались. Також обвинувачений повідомив, що після цієї бійки він з матір`ю пішов додому. Приблизно через 15-25 хв приїхав його товариш ОСОБА_19 . Також приблизно в той час прийшла і його тітка ОСОБА_20 , однак коли саме остання прийшла, обвинувачений не пам`ятає. Потім під`їхав ОСОБА_9 на своєму автомобілі. Разом з ним приїхав чоловік молодого віку в блайзері. Мама з тіткою вийшли з будинку і попрямували до ОСОБА_9 , щоб з`ясувати, чи має він дозвіл на такі будівельні роботи. Обвинувачений з товаришем в той час знаходились на території свого будинковолодіння, за парканом, спілкувались з приводу даного конфлікту. Потім повернулась мама з тіткою і мама зайшла до будинку. Мама повідомила, що погано себе почуває. Поки мама була в будинку, конфліктна ситуація все одно наростала, всі були агресивно налаштованими, словесний конфлікт продовжувався. Тоді тітка зайшла до будинку і сказала мамі, що потрібно все, що зараз відбувається, зняти на мобільний телефон, щоб тоді, коли прибуде поліція, у них були відповідні відеодокази. Після цього мама вийшла і підійшла до суміжного паркану та все, що там відбувалось, почала знімати на мобільний телефон. ОСОБА_9 , який знаходився на своїй території, але близько біля паркану, замахнувся правою рукою через паркан, який в тому місці був приблизно 1,5 м, та попав їй, як здалось обвинуваченому, саме в ділянку голови. Від отриманого удару у матері з рук випав телефон і остання присіла чи впала, обвинувачений точно вже не пам`ятає. ОСОБА_4 звертав увагу суду на те, що саме після цього, підбіг до потерпілого ОСОБА_9 і наніс йому через паркан один удар кулаком по голові, а саме в ділянку очей. При цьому обвинувачений зауважив, що навмисно битися ні з ким не хотів. Таку свою поведінку пояснює тим, що конфліктні ситуації між його сім`єю та ОСОБА_9 , який є їхнім сусідом, виникали ще з його дитинства і він зростав у цьому негативі, був надто імпульсивним, тому так себе поводив. В даній ситуації не зміг усвідомити правильність своїх дій та передбачити їх можливі наслідки. Також обвинувачений повідомив, що в подальшому маму відвели до будинку, після чого прибули працівники поліції. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_9 та запевнив суд, що має намір відшкодувати завдану потерпілим моральну шкоду в тому розмірі, який присудить суд. Щиро шкодує про вчинене і просить не позбавляти його волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , з огляду на надання ОСОБА_4 зізнавальних показань, вважає недоцільним виступати відносно доказової бази, наявної в матеріалах кримінального провадження. Водночас, просить суд, при призначенні покарання, врахувати визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, позитивну характеристику, принесення ним вибачень перед потерпілим та обрати останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду повідомив, що з сім`єю ОСОБА_21 познайомився в 2007 рокі, коли придбав будинок, який знаходиться на спільній ділянці з двома іншими будинками, які належать ОСОБА_21 , тому адреса у них однакова і до будинків спільний заїзд. Також потерпілий зауважив, що свого часу він з ОСОБА_14 навіть збирались одружитись, однак потім розійшлися. Напередодні подій, зазначених в обвинувальному акті, він звернувся до ОСОБА_10 , як до спеціаліста з налаштування відеонагляду та майстра будівельно-монтажних робіт, з метою налаштувати камери відеонагляду та перекрити воду від сусідів, оскільки вона розмивала йому фундамент. Зранку 22.10.2018 ОСОБА_10 з іншими двома працівниками розпочали працювати у нього на території. В післяобідню пору, приблизно о 15:00 год, ОСОБА_10 зателефонував та повідомив, що під час виконання замовлення його та його працівників побили сусіди. Потерпілий акцентував увагу суду на тому, що після цього дзвінка одразу ж виїхав додому власним автомобілем і дорогою викликав працівників поліції та підібрав ОСОБА_16 , який є бригадиром тих робітників і попередньо спілкувався з сусідами з приводу ремонтних робіт. Під`їхавши до свого двору, побачив як мати ОСОБА_22 розкидає навпроти його воріт бетон та металеві закладні, що попередньо збудували наймані ним працівники, на що потерпілий зробив їй зауваження. При цьому, ОСОБА_23 в той момент стояв поруч воріт, ходив біля матері і частково заходив на територію домоволодіння потерпілого. У відповідь на зауваження, ОСОБА_14 почала висловлюватись в його бік нецензурною лайкою та проклинати його. На зазначені дії ОСОБА_14 потерпілий повідомив, що викликав працівників поліції, які скоро прибудуть. ОСОБА_14 вимагала показати їй дозвільні документи, тому потерпілий вийняв їх з автомобіля, який припаркував біля воріт, однак коли остання намагалась їх вирвати з його рук, забрав їх та відійшов на територію свого домоволодіння, яка була відгороджена від їхньої парканом. Потім ОСОБА_24 , який разом з матір`ю знаходився за парканом, замахнувшись поверх паркану, наніс йому удар кулаком по обличчю, а саме в око, в той час, коли потерпілий знаходився за парканом на своїй земельній ділянці, на відстані витягнутої руки від останніх. Потерпілий зауважив, що у відповідь він будь-яких ударів ОСОБА_25 не наносив. Також повідомив, що в той момент на території домоволодіння ОСОБА_21 , окрім ОСОБА_23 та ОСОБА_26 , також знаходились ще його товариш та його тітка ОСОБА_20 , а на належній потерпілому території знаходився ОСОБА_10 зі своїми помічниками. ОСОБА_9 звертав увагу суду на те, що при вході до своїх воріт ОСОБА_21 почали знімати його на телефон та ображати нецензурними словами, на що він рукою відхилив телефон, який тицяли йому в обличчя. Після цього ОСОБА_24 наніс йому ще один сильний удар, від якого у потерпілого помутніло в очах і він схилився до землі. На зауваження потерпілого, обвинувачений відповів: «дам ще». У подальшому потерпілий викликав швидку допомогу. Крім нього, медична допомога також була потрібна ОСОБА_10 . До приїзду працівників поліції та швидкої також чув від хлопців щось про дерев`яну биту. Працівники поліції та швидка допомога прибули одночасно. Весь цей час всі ОСОБА_21 залишались на своїй території. Також потерпілий акцентував увагу суду на тому, що тривалий час лікував отриману від нанесених йому ОСОБА_27 ударів травму ока в різних медичних установах, що негативно позначилось на його працездатності, оскільки він працює хірургом і хороший зір для нього має дуже важливе значення. Також потерпілий зазначив, що через декілька тижнів, коли повертався з лікарні, ОСОБА_24 зі своїм товаришем помітили його і почали переслідувати та залякувати, після чого він викликав працівників поліції, однак хлопці втекли. Потерпілий зауважив, що всі ці події негативно вплинули на нього та його спілкування з оточуючими, оскільки він втратив здоров`я та свої професійні можливості, у нього погіршився зір на ліве око, а також він переніс оперативне втручання на серцево-судинній системі, яка є наслідком пережитого від цих подій нервового струсу. Крім того, через ці події та побоювання нових конфліктів потерпілий боїться запрошувати до себе додому гостей. Заявлений ним цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду повідомив, що ОСОБА_9 попросив його та його брата ОСОБА_28 зробити цементну стяжку при в`їзді у двір, а також налаштувати камеру відеонагляду. Тому він з братом та ще з одним чоловіком ОСОБА_12 , який їм допомагав, 22.10.2018 виконували дане замовлення. Через деякий час до них вийшла сусідка замовника та почала висловлюватись в їх сторону нецензурною лайкою, потім взяла їхню лопату і стала розкидати бетон. Лопату у неї забрали, тому вона побігла додому і знову повернулась уже зі своєю лопатою. Другу лопату у неї теж забрали та сказали, щоб зі всіма претензіями вона зверталась до господаря, оскільки вони лише виконавці. Після цього вийшов син цієї жінки і також почав до них лаятись, погрожував, що викличе працівників поліції. На їхнє заперечення хлопець кудись побіг і повернувся вже з дерев`яною битою. Потерпілий зауважив, що цією битою хлопець наніс йому удар по голові в ділянку виска, від якого він впав на землю. В той момент брат намагався завадити обвинуваченому в подальшому нанесенні ударів. ОСОБА_10 акцентував увагу суду на тому, що піднявшись на ноги після першого удару, знову отримав від обвинуваченого удар битою в ліву частину ребер. У подальшому цю биту вони у хлопця забрали. Ці події відбувались приблизно о 15 год. Через годину приїхав ОСОБА_9 з чоловіком на ім`я ОСОБА_16 . Сусідка знаходилась у себе на подвір`ї й надалі продовжувала кричати та всіх ображала, все знімала на телефон. Разом з нею на подвір`ї знаходилась її сестра та син. ОСОБА_9 хлопець наніс удар рукою в ділянку голови. Сам ОСОБА_9 при цьому будь-яких ударів у відповідь нікому не наносив і нікого не чіпав. Саме ОСОБА_9 викликав швидку та працівників поліції. Також потерпілий акцентував увагу суду на тому, що за два місці до цієї події переніс операцію на підшлунковій залозі і в той час у нього була реабілітація, однак через побої, які йому наніс битою обвинувачений, він знову потратив до лікарні. В лікарні провів три неділі, потім ще дві неділі лікувався вдома. Весь цей час не міг працювати та забезпечувати свою сім`ю, в тому числі й двох своїх неповнолітніх дітей. Всі наявні кошти йшли на придбання ліків. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду повідомив, що 22.10.2018 він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_24 , в останнього був стурбований голос. По телефону ОСОБА_23 нічого не повідомляв, лише запросив на каву. Приїхавши до нього додому, свідок побачив на подвір`ї ОСОБА_23 з його матір`ю та його тіткою. Всі вони були знервовані. Підійшовши до них ближче ОСОБА_23 розповів, що у його матері виник конфлікт з будівельниками, які засипали якусь ділянку біля входу. В цей час під`їхав автомобіль джип чорного кольору, з якого вийшли двоє чоловіків. Свідку здалось, що один ніби знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Тоді тітка ОСОБА_23 повела його маму до будинку. Пізніше мама ОСОБА_23 вирішила повернутись і зафіксувати все на телефон, тому підійшла близько до паркану, який розмежовував їх двори. Свідок зазначив, що в той час він разом з ОСОБА_23 знаходились на відстані приблизно за 5-6 метрів від паркану. Мама ОСОБА_23 почала знімати все на телефон через паркан, тоді ОСОБА_9 , який знаходився на своїй стороні двору, вдарив її в ділянку голови, від чого вона присіла і тоді ОСОБА_23 відштовхнув рукою цього потерпілого.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду повідомила, що є рідною тіткою ОСОБА_22 , мама ОСОБА_29 є її рідною сестрою, а ОСОБА_9 їхнім сусідом, у них спільне подвір`я. 22.10.2018 свідок знаходилась вдома, почула крики і вибігла. На подвір`ї знаходилась сестра з племінником. Одяг на них був забруджений. В ОСОБА_26 йшла кров з пальця. ОСОБА_23 розмовляв по телефону, а сестра розповіла, що коли вийшла з будинку, то побачила, що на її паркан розлили бетон, тому у неї й виник конфлікт з працівниками, які заливали той бетон. Розмова між нею та сестрою тривала приблизно 30 хв. Після цього під`їхав ОСОБА_9 ще з одним чоловіком молодого віку. ОСОБА_26 вийшла з двору і попрямувала до ОСОБА_9 , щоб з`ясувати питання з приводу цього бетону. Свідок попрямувала за сестрою. ОСОБА_9 почав знімати все на телефон. Під час розмови ОСОБА_9 вдарив сестру по коліну, від чого остання закричала. Після цього свідок забрала сестру і повела її до будинку. ОСОБА_23 зі своїм товаришем на ім`я ОСОБА_16 ще залишались на вулиці. Потім почули знову крики і з телефоном вже вийшли на двір, щоб все зафіксувати на відео. Почали запитувати ОСОБА_9 , чи має він дозвіл на такі будівельні роботи, на що він у відповідь вдарив рукою ОСОБА_26 в ділянку голови, від чого остання присіла. Після цього до ОСОБА_26 підбіг ОСОБА_23 і відштовхнув ОСОБА_9 . Також свідок зазначила, що в подальшому вони всі зайшли до будинку і почали викликати працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що ОСОБА_13 попросив його допомогти 22.10.2018 залити бетон за адресою: АДРЕСА_1 , на що він погодився. З замовником тоді ще знайомий не був. На об`єкт свідок вийшов разом з ОСОБА_30 та ОСОБА_13 . Свідок зауважив, що коли вони вже завершували роботу, до них вибігла жінка та почала лаятись, що вони нібито неправильно щось роблять. Дана жінка вирвала з рук ОСОБА_28 лопату і почала псувати їхню роботу. Потім підбігли ще двоє молодих хлопців. В залі суду в одному з тих хлопців свідок упізнав ОСОБА_4 , в якого в руках тоді була дерев`яна бита світлого кольору. Обвинувачений вдарив ОСОБА_31 битою по голові, а ОСОБА_28 штовхнув на землю. ОСОБА_12 акцентував увагу суду на тому, що все це бачив на відстані приблизно 5 метрів. При цьому ОСОБА_16 не відбивався, оскільки після удару битою по голові погано почувався. Також свідок зауважив, що і хлопці, і ця жінка висловлювались в їхню сторону нецензурною лайкою. Жінка все знімала на свій мобільний телефон. Коли прибув замовник ОСОБА_9 і підійшов до паркану, то його через цей паркан вдарили рукою по обличчю в ділянку очей, від чого останній зігнувся.

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_32 суду пояснила, що на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_9 , нею був наданий висновок № 4/86 від 30.01.2019, згідно з яким в останнього було встановлено наявність середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Середня тяжкість встановлена на підставі характеру ушкоджень, не є основоположною кількості днів на лікарняному. В даному випадку глибина крововиливу була така, що на лікування мало б піти не менше ніж 21 день, який вважається мінімальним терміном.

В ході судового розгляду судом всебічно та ретельно досліджено всі докази, надані стороною обвинувачення в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також докази, надані стороною захисту.

Так, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.10.2018 за № 0004267, засвідчено внесення до ЄРДР відомостей про факти вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів.

Медичними довідками та виписками з медичних карток ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтверджується наявність та перелік в останніх травм, отриманих 22.10.2018 і які повністю відповідають тим, що вказані в обвинувальному акті.

Відповідно до протоколу огляду від 03.12.2018 з долученим до нього відеозаписом, в присутності двох понятих, за участю потерпілого ОСОБА_9 , оглядалося домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 27.10.2018 з долученим до нього відеозаписом, слідчий експеримент було проведено з потерпілим ОСОБА_9 . Останній, в ході слідчого експерименту розповідав про обставини, які мали місце 22.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2018 по справі № 127/27037/18 накладено арешт на майно предмет, вилучений в ході огляду місця події від 23.10.2018, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: дерев`яний предмет схожий на биту.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.10.2018 з фототаблицею до нього, в присутності двох понятих, з дозволу потерпілого ОСОБА_9 , було оглянуто ділянку території, що розміщена на території приватної ділянки, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено дерев`яний предмет, ззовні схожий на биту.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 27.10.2018 з долученим до нього відеозаписом, слідчий експеримент було проведено зі свідком ОСОБА_12 . В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_12 розповідав про обставини, що мали місце 22.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 27.10.2018 з долученим до нього відеозаписом, слідчий експеримент було проведено зі свідком ОСОБА_13 . В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_13 розповідав про обставини, що мали місце 22.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 27.10.2018 з долученим до нього відеозаписом, слідчий експеримент було проведено з потерпілим ОСОБА_10 . Останній, в ході слідчого експерименту розповідав про обставини, які мали місце 22.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 17.01.2019 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню дерев`яний предмет, ззовні схожий на биту, світло коричневого кольору.

Відповідно до протоколу огляду речей від 17.01.2019, оглядався дерев`яний предмет, ззовні схожий на биту, світло коричневого кольору.

З квитанції № 2115 від 08.06.2019, вбачається, що речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме дерев`яний предмет, ззовні схожий на биту, світло коричневого кольору зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Висновком експерта ВОБ СМЕ № 5 від 30.01.2019, на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_10 , 1982 р. н. («Акт судово-медичного обстеження» №1267 від 25-29.10.18), вивчення «Медичної карти стаціонарного хворого» №11455 МКЛ ШМД м. Вінниці, «Медичної карти амбулаторного хворого» без номеру КНП «ЦПМСД» №2 м. Вінниці, рентгенівського знімку №36321 від 22.10.18 на його ім`я, а також матеріалів кримінального проводження встановлено, що у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: сполучна травма тіла - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин (синець) тім`яної ділянки голови праворуч; забої грудної клітки (синець на передній поверхні грудної клітки ліворуч) та черевної стінки. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), за ступенем тяжкості належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в ухвалі суду - 22.10.2018. Характер та локалізація виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 за механізмом утворення не суперечать відображеному у показах ОСОБА_10 (протокол допиту від 23.10.2018, протокол проведення слідчого експерименту від 27.10.18), ОСОБА_13 (протокол проведення слідчого експерименту від 27.10.18) та ОСОБА_12 (протокол проведення слідчого експерименту від 27.10.18), тобто могли утворитися від ударів по голові та тулубу.

Висновком експерта ВОБ СМЕ № 4/86 від 30.01.2019, на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_9 , 1962 р. н. («Акт судово-медичного обстеження» № 1268 від 25-29.10.2018), вивчення «Медичної карти стаціонарного хворого» № 11454/1159 МКЛ ШМД м. Вінниці, «Медичної карти стаціонарного хворого» ВОКЛ ім. М.І. Пирогова № 22044, копії «Медичної карти стаціонарного хворого» № 7862 КНПВ МКЛ № 1, рентгенівського знімку № 36323 від 22.10.18, СКТ знімку № 4644 від 24.10.18 на його ім`я, а також матеріалів кримінального провадження встановлено, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, контузія лівого ока: крововиливи під сітківку та скловидне тіло (парацентральний субретикальний крововилив, помутніння скловидного тіла), синці на лобі ліворуч, на нижній повіці лівого ока. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в ухвалі суду - 22.10.2018, за ступенем тяжкості належать:

- контузія лівого ока: крововиливи під сітківку та скловидне тіло (парацентральний субретикальний крововилив, помутніння скловидного тіла) - до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995), оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я;

- закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я (п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995);

- синці на лобі ліворуч, на нижній повіці лівого ока (за умови виникнення їх окремо від інших ушкоджень) - до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995). Характер та локалізація виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 за механізмом утворення не суперечать відображеному у показах ОСОБА_9 (протокол допиту від 23.10.2018, протокол проведення слідчого експерименту від 27.10.18) та ОСОБА_13 (протокол допиту свідка від 23.10.18), тобто могли утворитись від удару (ударів) руками по голові.

Згідно з протоколом огляду документу від 22.06.2019, оглядався компакт диск Maximus sd-r 52x із відеозаписом «0-02-05», який надала представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 , який також був оглянутий судом. На відеозаписі зафіксовані події, які мали місце 22.10.2018 за адресою: м. Вінниця, 1-й проїзд Черняховського, 5.

Постановою слідчого від 22.06.2019 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню оптичний диск Maximus sd-r 52x із відеозаписом «0-02-05», який надала представник потерпілого ОСОБА_11 .

Постановою слідчого від 24.06.2019 визнано речовим доказом оптичний диск «Відео ОСОБА_14 » із відеозаписами «22.10.18 19 год», «22.10.18 23 год», «22.10.18 за 5хв до приїзду поліції», «23.10.18 22 год», «26.10.18 9 год ранку», «26.10.18 15 год», «26.10.2018», наданий ОСОБА_4 .

Згідно з протоколом огляду документу від 24.06.2019, оглядався компакт диск з надписом «Відео ОСОБА_14 », наданий ОСОБА_4 , який також був оглянутий в судовому засіданні. На відеозаписі зафіксовані події, які мали місце 22.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 25.06.2019 з долученим до нього відеозаписом, слідчий експеримент було проведено з підозрюваним ОСОБА_4 . Останній, в ході слідчого експерименту розповідав про обставини, які мали місце 22.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 25.06.2019 з долученим до нього відеозаписом, слідчий експеримент було проведено зі свідком ОСОБА_14 . Остання, в ході слідчого експерименту розповідала про обставини, які мали місце 22.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 25.06.2019 з долученим до нього відеозаписом, слідчий експеримент було проведено зі свідком ОСОБА_20 . Остання, в ході слідчого експерименту розповідала про обставини, які мали місце 22.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу огляду від 22.03.2019 з фототаблицею до нього, проведеного за участю двох понятих, потерпілого ОСОБА_9 та спеціаліста, оглядалось домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В достовірності та об`єктивності досліджених судом доказів у суду сумніву не виникає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування обвинуваченому та його захисникам були відкриті відповідно до ст. 290 КПК України.

Зазначені вище висновки експертів за проведеними по справі судовими експертизами суд вважає об`єктивними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, які належним чином мотивовані, аргументовані та науково обґрунтовані, тому сумнівів у суду вони не викликають.

Будь-яких протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено. Відтак, суд вважає можливим покласти ці докази в основу обвинувального вироку, оскільки вони здобуті з дотриманням норм чинного законодавства, а також підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті. При цьому суд зауважує, що під час судового розгляду даного кримінального провадження судом були створені всі необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, у тому числі і права на захист.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю доведена матеріалами кримінального провадження. Зокрема, дослідженими судом слідчими експериментами, проведеними за участю учасників даного конфлікту, на яких відтворено всі обставини вчинення даних злочинів. Експертними висновками судово-медичного обстеження потерпілого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 щодо ступеню тяжкості отриманих ними тілесних ушкоджень. Показаннями допитаної в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_33 , яка роз`яснила наданий нею експертний висновок та підтримала його. Також в судовому засіданні було досліджено речовий доказ дерев`яну биту, яка була вилучена в ході огляду місця події та належить обвинуваченому ОСОБА_4 .

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який беззаперечно визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілого. Показаннями допитаних судом потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також показаннями свідків, які узгоджуються з зізнавальними показаннями обвинуваченого.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к, відповідно до якої кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Основний безпосередній об`єкт хуліганства громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть виступати здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека. КК України не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням в громадських місцях. Таким чином, громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб або у присутності лише потерпілого (вночі, у безлюдному місці, у квартирі).

Об`єктивна сторона хуліганства у КК України не конкретизована. Аналіз диспозиції ст. 296 свідчить про те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає у грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Хуліганство може полягати в застосуванні насильства (побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень) до потерпілих, знищення або пошкодження майна, безладної стрілянині, використання сильнодіючих речовин з метою зірвати проведення масового заходу, проявах безсоромності, знущанні з безпорадних людей тощо. Тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, передбачених іншими статтями Особливої ??частини КК України або КУпАП. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу та обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.

Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості та характеристик потерпілих, ступеня порушення їх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, для збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити собі іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неувага має бути очевидною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.

Відтак, дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду з потерпілим ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 122 КК України, характеризується: 1) дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження; 2) наслідком у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком.

Тілесним ушкодженням середньої тяжкості є таке ушкодження, яке не заподіює здоров`ю шкоди, небезпечної для життя в момент заподіяння, не потягло за собою інших наслідків, властивих тяжкому тілесному ушкодженню, але разом із тим спричиняє тривале порушення функцій будь-якого органу або інший тривалий розлад здоров`я.

Тривалий розлад здоров`я у більшості випадків виявляється в порушенні функцій будь-якого органу, до якого «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 1995 року, відносять послаблення функцій органів (зору, слуху, язика (мовлення), руки, ноги та ін.). Повна втрата органу або позбавлення його назавжди здатності функціонувати, є тяжким тілесним ушкодженням і за ст. 122 КК України кваліфікуватися не може. Разом із тим склад злочину, що розглядається, може мати місце й у випадках повної, але тимчасової втрати органом його функцій. До тривалого розладу здоров`я в розумінні ст. 122 КК України слід відносити також випадки, коли заподіяна здоров`ю шкода не була пов`язана з порушенням функцій будь-якого органу, але викликала втрату працездатності (наприклад, інфекційне захворювання).

Стаття 122 КК України застосовується лише за умови, що розлад здоров`я був тривалим, яким, згідно з Правилами, визнається розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день).

Під стійкою втратою працездатності менш як на одну третину слід розуміти втрату загальної працездатності від 10 до 33 відсотків.

Правила вимагають, щоб судово-медичний експерт, оцінюючи характер і тривалість захворювання або порушення функцій, пов`язаних з ушкодженням, виходив з об`єктивних медичних даних, установлених у процесі проведення експертизи. Якщо тривалість захворювання, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру заподіяного тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт визначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із реальних термінів. Тому сам по собі листок непрацездатності без урахування характеру ушкодження не може свідчити про тяжкість тілесного ушкодження, оскільки він може бути необґрунтовано продовжений, або, навпаки, на прохання потерпілого передчасно закритий, не відбиваючи, таким чином, справжньої тривалості захворювання.

Моментом закінчення злочину є заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Із суб`єктивної сторони злочин, що розглядається, може бути вчинений із прямим або непрямим умислом.

Відповідальність за ст. 122 КК України настає також і в тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяне тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Відсутність умислу виключає застосування ст. 122 КК.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду з потерпілим ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, а також особу обвинуваченого.

Відповідно до довідки про судимість № від 10.06.2019, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до довідки КП ВОНД «СОЦІОТЕРАПІЯ» № 1668 від 11.06.2019, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває.

З довідки, виданої КЗ «ВОПЛ ім. акад. О.І. Ющенка» від 01.07.2019 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за даними архіву лікарні, картотеки диспансерного відділення та стат. відділу станом на 24.06.2019 не значиться та на обліку не перебуває.

Також суд приймає до уваги відомості щодо обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено щире каяття.

Зокрема, про щире каяття обвинуваченого свідчать його покази, надані ним в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише визнав вину та повідомив про всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, а й висловив щирий жаль з приводу його вчинення, усвідомлення ним протиправності та неприпустимості своїх дій.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, те, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесено до нетяжкого та тяжкого злочинів. Також суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , який раніше несудимий, є фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід. Суд враховує й тісні соціальні зв`язки обвинуваченого з його сім`єю, а саме матір`ю, з якою останній спільно проживає за однією адресою. Крім зазначеного, враховується також наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Також судом враховано позицію потерпілого ОСОБА_9 , який вважає, що покарання, яке просить обрати обвинуваченому прокурор, буде справедливим для молодого чоловіка.

Відтак, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкцій статей пред`явленого обвинувачення, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 необхідно обчислювати з моменту проголошення вироку.

Відповідно до положень ст. 128 КПК України та ст. 1177 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення з останнього моральної шкоди, завданої злочином, в розмірі 50000 грн.

Також цивільний позов до обвинуваченого було заявлено потерпілим ОСОБА_9 , про стягнення з ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, грошових коштів в розмірі 300000 грн.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен у підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо.

Право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

Також суд зважає на п. 9 постанови Пленуму № 4, відповідно до якого, крім урахування характеру та обсягу страждань і немайнових витрат, яких зазнала особа, необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Фактично наявність спричиненої потерпілим моральної шкоди неоспорюється обвинуваченим, тому дана обставина не потребує доказування. Оспорюється лише її розмір.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 752/17832/14-ц.

На переконання суду, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, має бути достатнім насамперед для можливості відновлення потерпілими повноцінного та нормального ритму життя. Моральна шкода за своїм змістом не повинна бути способом вирішення всіх майбутніх можливих побутових і не тільки проблем.

Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює завдану потерпілому ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а потерпілому ОСОБА_9 в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Витрати на залучення експертів не понесені.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 70, 75, 76, 122, 296 КК України, ст. ст. 84-86, 100, 128, 174, 182, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, в розмірі 50000 грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином, в розмірі 300000 грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, грошові кошти в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2018 по справі № 127/27037/18 на майно предмет, вилучений в ході огляду місця події від 23.10.2018, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: дерев`яний предмет схожий на биту.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0004267, а саме:

-дерев`яний предмет, ззовні схожий на биту, світло коричневого кольору, який відповідно до квитанції № 2115 від 08.06.2019 зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області знищити;

-оптичний диск Maximus sd-r 52x із відеозаписом «0-02-05», який наданий представником потерпілого ОСОБА_11 , - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-оптичний диск «Відео ОСОБА_14 » із відеозаписами «22.10.18 19 год», «22.10.18 23 год», «22.10.18 за 5хв до приїзду поліції», «23.10.18 22 год», «26.10.18 9 год ранку», «26.10.18 15 год», «26.10.2018», наданий ОСОБА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: