Номер провадження: 11-сс/813/753/23
Справа № 521/9711/23, 1-кс/521/1380/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали кримінального провадження № 0000539 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП № 1 ГУНП України в Одеській області та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів в межах строку досудового розслідування до 10.06.2023 стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, одруженого, з середньо освітою, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.10.2021 Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт;

- 08.10.2021 до Київського районного суду м. Одеси скеровано обвинувальний акт за ч.3 ст.185 КК України в рамках кримінального провадження № 0000537;

- 16.02.2023 до Суворовського районного суду м. Одеси скеровано обвинувальний акт за ч.4 ст.185 ККУ України в рамках кримінального провадження № 0000032,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Визначено заставу в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , не погоджуючись з рішенням слідчого судді, мотивує свої доводи тим, що всі ризики перелічені в ухвалі слідчого судді є припущеннями, які не підтверджуються жодними доказами. Зазначає, що ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має тяжке захворювання та проходить курс підтримуючої терапії, яку неможливо проходити в умовах тримання в СІЗО. Він не збирається приховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки повність визнає вину, співпрацює з органами досудового розслідування з метою розкриття кримінального правопорушення. Також у нього немає взагалі сенсу впливати на потерпілого. Враховуючи той факт, що ОСОБА_8 є раніше судимою особою, існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, але він є незначним. Обрання йому цілодобового домашнього арешту з носіння електронного засобу контролю нівелювало б наявність мінімального ризику в повному обсязі і забезпечило б виконання покладених на ОСОБА_8 обов`язків, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції. Вважає, що прокурором не доведено про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Визначений слідчим суддею розмір застави, на думку захисника, не відповідає всім обставинам справи та особі підозрюваного та є занадто великим.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або встановити розмір застави - 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 26 840 гривень.

Позиції сторін

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Клопотання про обов`язкову участь підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційному розгляді від нього до суду не надходило.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Мотиви апеляційного суду.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Цих вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано в повній мірі.

З клопотання слідчого та наданих матеріалів вбачається, що 12.04.2023 приблизно в період часу з 20 годин 00 хвилин по 21 годину 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у Малиновському районі м. Одеса біля під`їзду №1 будинку № 6, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, позаду супермаркету «Таврія-В», побачив припаркований мопед марки «Suzuki-Lets», шасі (рама) № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49 см3, чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_9 . У цей час у ОСОБА_8 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вище вказаним транспортним засобом.

Так, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд.6, реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння зазначеним вище транспортним засобом - мопед марки «Suzuki-Lets», шасі (рама) № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49 см3, чорного кольору, з метою особистого збагачення, шляхом незаконного заволодіння зазначеним транспортним засобом, який належить іншій особі, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно для оточуючих осіб, підійшов до зазначеного вище мопеду марки «Suzuki-Lets», вартістю 4000 гривень, що належить ОСОБА_9 , та переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв вище вказаний мопед обома руками за його кермо, таким чином встановив контроль над ним.

Після цього, ОСОБА_8 , за допомогою власної фізичної сили вертикально зафіксував - мопед марки «Suzuki-Lets», шасі (рама) № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49 см3, чорного кольору, та покотив його до свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , подолав біля 500 м відстані.

Таким чином, ОСОБА_8 , протиправно вилучив зазначений мопед всупереч волі потерпілого з місця його стоянки, заволодівши ним та отримавши реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 4000 гривень.

13.04.2023 року ОСОБА_8 затримано у порядку ст.208 КПК України та повідомлено про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими до клопотання доказами, а саме: протокол огляду місця події за адресою м. Космонавтов Комарова, буд. 6, протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , протокол затримання особи відповідно до ст.208 КПК України, протокол допиту свідка ОСОБА_10 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , протокол допиту свідка ОСОБА_12 , протокол допиту свідка ОСОБА_13 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_13 , і це апелянтом не оспорюється.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею встановлено, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_14 дає підстави вважати, що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому ж проваджені, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування) вказує те, що кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_8 відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину та передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від 3 до 5 років або позбавлення волі на той самий строк, з метою уникнення кримінальному відповідальність ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування, так як раніше неодноразово вчиняв злочини майнового характеру.

Наявність у провадженні потерпілої особи, відносно якої ОСОБА_8 вчиняв вплив під час вчинення злочину, вказує на те, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, перебуваючи на волі, він матиме можливість незаконно впливати на потерпілу, тобто існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Даний факт вказує на його схильність до вчинення злочинів, ідентичних за своїми кваліфікуючими ознаками.

Тому, взявши до уваги вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у разі обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання ним як підозрюваним, а в майбутньому, вірогідно, й обвинуваченим, покладених на нього відповідно до ст.42 КПК України процесуальних обов`язків, та матиме змогу вчиняти інші корисливі злочини, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.5 ст.177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.

Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_8 , у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу на вказаній стадії кримінального процесу, слідчому судді надано не було. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, та не здатність забезпечити належне виконання підозрюваним обов`язків.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України слід врахувати наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; ступінь та характер суспільної небезпеки від вчинення злочину; а також відсутність міцних соціальних зав`язків.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 та обмеження його конституційних прав, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

У відповідності до положень ч.5 ст.182 КПК України слідчий суддя визнав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, який складає 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів з огляду на таке.

Зі змісту матеріалів справи випливає, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу слідчий суддя перевірив сукупність наявних доказів, якими доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

За результатами перевірки матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції встановив, що наведені стороною обвинувачення докази із розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_8 з кримінальним правопорушенням на даному етапі досудового розслідування.

Зазначене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Що ж до доводів апелянта про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та визнаних наявними слідчим суддею, колегія суддів підкреслює наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству, тому позбавлені обґрунтованих підстав доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має намірів переховуватися від органів досудового розслідування та суду, здійснювати вплив на потерпілого, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

За результатами перевірки ухвали суду першої інстанції судом апеляційної інстанції встановлено, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_8 та саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів наголошує, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним вище ризикам і забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст.5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Підстав, що перешкоджають обранню запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, зокрема, за станом здоров`я ОСОБА_8 , про вказує апелянт, як слідчим суддею, так і апеляційним судом, не встановлено.

Будь-яких інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, а також обставин, які могли бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, матеріали провадження, які надійшли до апеляційного суду, не містять, та сторона захисту, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не надала.

Суд першої інстанції врахував всі обставини, передбачені ст.178 КПК України та у відповідності до положень даної норми ухвалив обґрунтоване та законне рішення.

Обставини, на які посилається захисник, а саме, що ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів, не спростовують доцільність застосування заходу забезпечення у кримінальному провадженні щодо нього.

Як убачається з матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_8 раніше судимий, офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, наразі притягується до кримінальної відповідальності ще за вчинення інших корисливих злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, які перебувають на розгляді у судах першої інстанції м. Одеси, що вказує на його схильність до вчинення злочинів та ставить під сумнів наявність у нього міцних соціальних зв`язків та в свою чергу не може слугувати запорукою запобігання ризиків, визнаних слідчим суддею доведеними, здатними забезпечити його належну процесуальну поведінку в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Апеляційний суд вважає, що у вказаній справі суспільний інтерес превалює над приватним інтересом ОСОБА_8 .

Що ж до доводів апелянта про завідомо непомірний розмір застави для підозрюваного ОСОБА_8 , то вони є непереконливими з огляду на таке.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК України).

Водночас визначені у ч.5 ст.182 КПК України мінімальні і максимальні розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, стан здоров`я, встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Як убачається зі змісту матеріалів кримінального провадження, під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя встановив, що розмір застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 грн. є доцільним та здатний забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні нетяжкого злочину, розмір завданої шкоди в результаті його вчинення, а також сталу практику ЄСПЛ, відповідно до якої застава має бути здатна забезпечити належну процесуальну поведінку особи та має визнаватися виправданою ступенем довіри до перспективи її втрати як стримуючого засобу, не будучи вочевидь непомірною, але відбиваючи бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зважаючи на відомості про особу підозрюваного ОСОБА_8 , з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та встановлених ризиків, колегія суддів дійшла висновку, що в даному кримінальному провадженні розмір застави, визначений слідчим суддею, буде діяти як достатній стримуючий фактор, здатний запобігти можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечить належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у разі її внесення.

Виходячи з висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, його негативну репутацію як раніше судимої особи, щодо якої на розгляді у судах м. Одеси перебувають інші кримінальні провадження за вчинення корисливих злочинів, відсутності у нього міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, як про це ставить питання апелянт.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, а тому відсутні правові підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 .

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 409, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.04.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4