Справа № 459/2299/22
Провадження № 1-кп/459/133/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження № 0000138 від 23.08.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бендюга Сокальського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

31.08.2020 року вироком Червоноградського міського суду Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин, які не відбув;

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 23 червня 2022 року, зміненого в частині призначеного покарання вироком Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року з врахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 22.03.2023 року, за ч.2 ст. 185 КК України, до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71, п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31 серпня 2020 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1(один) рік 10 (десять) днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 06.10.2020 Червоноградським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, на підставі розпорядження Червоноградського міського суду Львівської області від 01.10.2020 про виконання вироку, що набрав законної сили його поставлено на облік, як засудженого до покарання у виді громадських робіт. 29.04.2021 з метою забезпечення встановленого законом порядку відбування громадських робіт, ОСОБА_4 ознайомлено із умовами та порядком відбування покарання, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, після чого вручено направлення для відпрацювання призначених громадських робіт, згідно якого 05.05.2021 ОСОБА_4 мав приступити до відпрацювання громадських робіт, однак згідно відповіді від 25.05.2021 КП «Червонограджитлокомунсервіс» ОСОБА_4 для складання графіку та відпрацювання громадських робіт на комунальне підприємство не прибув.

25.05.2021, 07.06.2021, 30.08.2021, 13.09.2021, 17.02.2022, 28.02.2022, 03.06.2022 та 14.06.2022 ОСОБА_4 скеровувались виклики в Червоноградський РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області для з`ясування причин неявки на громадські роботи, на які засуджений не з`явився. 06.08.2021 та 16.08.2022 після встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 та попередження про кримінальну відповідальність, останній зобов`язався відпрацювати 180 годин громадських робіт, однак своїх зобов`язань не виконав.

ОСОБА_4 , будучи 06.08.2021 письмово попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, вчинив адміністративне правопорушення у зв`язку із чим 04.12.2021 останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу.

В подальшому ОСОБА_4 , на підставі наказу № 172 від 15.08.2022 по КП «Червонограджитлокомунсервіс», прийнятий для відбування громадських робіт на підприємство, де належним чином ознайомлений із графіком відбування громадських робіт на період з 16.08.2022 по 31.08.2022. Однак на відпрацювання громадських робіт ОСОБА_4 16.08.2022, 17.08.2022, 24.08.2022, 25.08.2022, 26.08.2022, 29.08.2022 та 30.08.2022 не прибув, умисно та свідомо допустивши невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, чим порушив умови та порядок відбування громадських робіт.

За згодою сторін, згідно ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів, зібраних у ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на особу обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Вказує, що усвідомив негативність свого діяння та жалкує про вчинене, щиро розкаюється.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого в судовому засіданні, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на викладене, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючої обставини, якою суд визнає щире каяття обвинуваченого, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, неодружений, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не працевлаштований, раніше судимий. З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.389 КК України, у виді арешту на строк три місяці.

Крім цього, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення 20.02.2023 року Львівським апеляційним судом вироку, яким його було засуджено за ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71, п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31 серпня 2020 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1(один) рік 10 (десять) днів, то покарання йому слід призначити із застосуванням норм ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. 100, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту;

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком, що в перерахунку відповідно до ст.72 КК України становить 3 (три) місяці позбавлення волі, та вироком Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року, з врахуванням ухвали Львівського апеляційного суду від 22.03.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1