Номер провадження:1-кс/521/2386/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю:

Секретаря - ОСОБА_2 ,

Прокурора - ОСОБА_3

підозрюваної - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кілія, Одеської області, громадянки України, українки, з вищою освітою, яка перебуває на посаді менеджера крюїнгової агенції «Бешекташ Марін», не заміжньої, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимої -

В С Т А Н О В И Л А :

Старший слідчий СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

З клопотання вбачається, що досудовим розслідування встановлено, що в провадженні СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000042 від 27.01.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану в подальшому продовжено на 30 днів указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 та від 18.04.2022 № 259/2022, які затверджено Верховною Радою України відповідними Законами України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Термін дії воєнного стану в подальшому продовжено на 90 діб Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, який затверджено Верховною Радою України відповідними Законами України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення стала на злочинний шлях та вступила у попередню злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, з якими умисно вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовими розслідуванням час та місце, однак не пізніше кінця січня 2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи у групі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на власне незаконне збагачення, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, розробили єдиний стійкий злочинний план, згідно якого здійснювали ряд дій, спрямованих на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, доведення таких дій до кінцевого результату та керівництво такими діями.

Так, за встановленими в ході досудового розслідування обставинами, ОСОБА_4 діючи у групі з ОСОБА_7 , починаючи з кінця січня 2023 року з метою реалізації свого злочинного умислу, відповідно до розробленого плану, розподілили між собою ролі таким чином, що ОСОБА_7 підшукував осіб для організації подальшого незаконного переправлення їх через державний кордон України, передавав ОСОБА_4 дані осіб, яких необхідно незаконно переправити через кордон, для виготовлення підробних документів, які у подальшому слугували б безперешкодному переправленню цих осіб через державний кордон, контролювали виконання підробних документів, при цьому ОСОБА_4 здійснювала організацію безпосереднього переправлення осіб через кордон та виконання підробних документів особам відповідно до наданих їй анкетних даних ОСОБА_7 ..

У подальшому, 09.02.2023 у вечерній час ОСОБА_4 діючи у групі з ОСОБА_7 , із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «WhatsApp» зв`язалася із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими познайомилась напередодні при невстановлених в ході досудового розслідування обставин, з та в ході телефонної розмови повідомила останньому про те, що зможе організувати і здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови.

Разом із цим, ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_8 про те, що вказана організація переправлення його через державний кордон буде коштувати 4200 доларів США, на що останній погодився. Одночасно ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_8 , що організація незаконного переправлення через державний кордон ОСОБА_8 , полягатиме у виконанні документів, які б у подальшому давали б підставу у безперешкодному виїзді його за кордон. У зв`язку із чим, ОСОБА_8 було надано всі необхідні власні анкетні дані та інформацію ОСОБА_4 , для подальшого виготовлення нею необхідних документів для переправлення його через державний кордон.

При цьому, ОСОБА_4 діючи у групі з ОСОБА_7 , з метою доведення свого умислу до кінця, в ході розмови, демонструвала свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки, надавала поради та вказівки ОСОБА_8 щодо його дій в момент самого перетинання кордону, шлях його перетину з конкретним зазначенням послідовних дій та морального стану, а також інші поради незаконного перетину державного кордону, за що ОСОБА_8 повинен був заплатити грошові кошти в сумі 4 700 доларів США у зв`язку із його, зі слів ОСОБА_4 , юним віком (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.06.2023 становило 171 872 гривень).

Так, у невстановлений в ході досудового розслідуванні час та місці ОСОБА_4 виконала у невстановлений спосіб документи на анкетні дані особи, які їй останні надали зазаделегідь, а саме: на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказані документи, що складалися з Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії та номер НОМЕР_1 та Довідки військово-лікарської комісії № 50/46/4519/124 від 15.03.2023, у подальшому у невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_4 передала вказані документи ОСОБА_7 .

У подальшому, 29.06.2023 о 13.10 годині ОСОБА_7 діючи у групі з ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на вчинення організації та керівництва незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, керуючись корисливим мотивом, бажаючи довести свій злочинний намір, направлений на організацію переправлення особи через державний кордон України, до кінця, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 73, зустрівся із ОСОБА_9 , якому передав документи, що складалися з Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії та номер НОМЕР_1 та Довідки військово-лікарської комісії № 50/46/4519/124 від 15.03.2023, які зі слів ОСОБА_7 давали ОСОБА_8 право безперешкодного виїзду за кордон України, які ОСОБА_9 повинен був у подальшому передати ОСОБА_8 , при цьому, ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 4700 доларів США за виконання вказаних документів, які надав йому напередодні ОСОБА_8 .

Цього ж дня о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_9 , який перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 73, видав співробітникам УСБУ в Одеській області документи на ім`я ОСОБА_8 , а саме: Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії та номер НОМЕР_1 та Довідку військово-лікарської комісії № 50/46/4519/124 від 15.03.2023, а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в свою чергу, того ж дня було затримано за підозрою в організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кілія, Одеської області, громадянка України, українка, з вищою освітою, яка перебуває на посаді менеджера крюїнгової агенції «Бешекташ Марін», не заміжня, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судима.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто -організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, а також сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами допитів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , протокол обшуку автомобілю, яким користується ОСОБА_4 , протоколом затримання ОСОБА_4 , протоколами проведених НСРД та іншими процесуальними документами.

29.06.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Необхідно взяти до уваги, що вказане діяння має високу суспільну небезпеку, оскільки руйнує економіку, соціальну сферу, підвищує рівень злочинності, руйнує моральні підвалини суспільства, вражає своїм негативним впливом населення України, виникають аморальні та незаконні джерела доходів.

Крім обґрунтованої підозри висунутої ОСОБА_4 , існують ризики, що передбачені п.п. 1,2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення тяжких злочинів, тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України. Вказане підтверджується тим, що під час воєнного стану остання має змогу безперешкодно перетнути державний кордон.

У зв`язку із тим, що не всі речові докази, на даний момент органом досудового розслідування встановлені, ОСОБА_4 безпосередньо або через інших осіб може знищити їх або змінити на свою користь, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 побоюючись покарання (у вигляді позбавлення волі) може впливати на показання свідків, з якими безпосередньо контактувала при організації незаконного перетину державного кордону, знає їх у обличчя, особисті данні осіб та засоби зв`язку із ними вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчинених злочинів та наслідкам, які були завдані вчиненням злочинів. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Сукупність даних фактів свідчить про те, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення відносно інших осіб, чим вплинути на їх показання, а саме під час ознайомлення із додатками до матеріалів клопотання, в протоколах наявні анкетні дані свідків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України. За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики є належно обґрунтованими.

При цьому, просить суд оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також слід зазначити, що під час проведення санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_4 , а саме в квартирі АДРЕСА_2 вилучено велику кількість довідок ВЛК та приписних посвідчень з відмітками про зняття з військового обліку, що підтверджує факт можливого скоєння інших злочинів.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до ч.2 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначати розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків. З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним обрати щодо ОСОБА_4 , відповідно п.п. 2, 3 ч.5 ст.182 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у ув`язку із тяжкістю та винятковістю даного правопорушення з метою забезпечення виконання особою покладених на неї обов`язків з правом внесення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, вважає мету і підстави затримання обґрунтованими.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили врахувати що підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, проживає з бабусею та дідусем, є волонтеркою, має постійне місце проживання.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваної ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваної і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої, на даному етапі, підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, саме вказаний ризик був доведений прокурором під час судового розгляду.

При цьому ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) підтверджується тяжкістю злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 .

Вказана позиція, також, зазначена у рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», (№7064/05 від 01 червня 2006 року) де зазначено, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя та вчинення нових злочинів. Проте, в цьому рішенні також зазначено, що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до увагу тільки тяжкість злочину. В зв`язку з викладеним слідчий суддя наводить і інші доводи з цього приводу.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується обставинами які встановлені в судовому засіданні, та яким слідчий суддя надає оцінку з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме вік підозрюваної - 31 рік; відсутність у підозрюваної постійного місця роботи; майновий стан підозрюваної; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваної ОСОБА_4 буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваної і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України - судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Відповідно до частини статті 183 КПК України суд визначає розмір застави, оскільки злочин який інкримінується підозрюваному вчинений із погрозою його застосування насильства, однак підозрюваний співпрацює зі слідством, тому суд вважає за необхідне визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 100 /сто/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 100 /сто/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Підозрювана звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатись із населеного пункту, в якому вона перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім необхідності переміщення в більш безпечне місце, в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання покладених обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 29.06.2023 року та припиняє свою дію 27.08.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1