ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/2457/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/557/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 119 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

законного представника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2023 року стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000561 від 01.07.2019, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27 лютого 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таранівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, навчався на 3-му курсі Харківського машинобудівного коледжу, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимим не був, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 29 червня 2019 року близько 21:00 години в с. Таранівка Зміївського району Харківської області біля Комунального закладу "Таранівська ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Героїв-Широнінців", розташованого по вул. Харківській, 33, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбулася словесна сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, однак не маючи умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, в той момент, коли ОСОБА_10 , перебуваючи з боку лівої руки ОСОБА_7 , схопив його правою рукою за шию та зробив удушення, ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання смерті ОСОБА_10 , хоча повинен був і міг це передбачити, навмисно, шляхом ривка та перекидання через корпус свого тіла, повалив на землю ОСОБА_10 , внаслідок чого останній впав задньою частиною тіла на бетонну плитку, з якої виготовлений ганок навчального закладу, де вони перебували.

В подальшому, ОСОБА_7 не передбачаючи внаслідок злочинної недбалості можливості настання смерті ОСОБА_10 , розуміючи свою перевагу над останнім, сів зверху на ОСОБА_10 та наніс йому не менше двох ударів кулаками в область обличчя, після чого, присутні разом з ними особи зупинили злочинні дії ОСОБА_7 та відтягнули його від ОСОБА_10 , який після нанесених йому тілесних ушкоджень був у непритомному стані.

В результаті зазначених дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі кровоподтечності з крововиливами в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобно-тім`яно-потиличній області праворуч та ліворуч, травматичні субдуральні крововиливи, набряк та набрякання головного мозку, з дислокацією стволової частини, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя; синці в правій і лівій навколо очній області, синець на шкірі верхньої губи ліворуч, які як у сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень; забита рана на слизовій оболонці верхньої губи ліворуч, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Від отриманої 30 червня 2019 року в період часу з 14:30 - 15:30 годин закритої черепно-мозкової травми, настала смерть ОСОБА_10 .

Між спричиненням ОСОБА_10 вищезгаданих тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, у формі травматичних субдуральних крововиливів, що ускладнились у своїй течії розвитком набряку та набрякання головного мозку, з дислокацією стволової частини, і настанням його смерті є прямий причинний зв`язок.

Не погодившись з оскаржуваним вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2023 змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання. На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційних доводів, захисник вказує на свою незгоду з призначеним покаранням ОСОБА_7 у зв`язку з його суворістю та зазначає, що судом першої інстанції встановлені обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого; активне сприяння розкриттю злочину, шляхом надання показань про його обставини; відшкодування шкоди потерпілій, про що свідчить заява потерпілої, подана під час судового розгляду; вчинення злочину неповнолітнім.

Крім цього, захисник вказує, що обставин, які обтяжують покарання відповідно до статті 67 КК України - не встановлено.

Також, судом встановлено в цілому позитивні відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , які містяться в досудовій доповіді від 30.09.2019 року, та відомостях про особу обвинуваченого, що містяться в письмових доказах, наданих сторонами, а саме: він раніше не судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував, за місцем проживання характеризується як особа, на яку скарг не надходило, має задовільні умови для життя.

Апелянт звертає увагу на те, що вирок суду не містить оцінки обставинам, які мають значення для призначення покарання ОСОБА_7 а саме: досудова доповідь містить висновок про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства; потерпіла не наполягала на покаранні ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі; померлий ОСОБА_10 сам спровокував словесну сварку та розпочав конфлікт, схопивши ОСОБА_7 за шию та здійснюючи удушення; ОСОБА_7 за час тривалого розгляду справи до ухвалення вироку (3 роки 8 місяців) не вчинив будь-яких правопорушень.

Захисник вважає, що наявні підстави для застосування до призначеного ОСОБА_7 покарання положень статті 75 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, обвинуваченого та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим.

А тому, висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до положень статті 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів захисника про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів визнає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67, 103,104 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу винного, який раніше судимим не був, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, на обліку у лікаря загальної практики сімейної медицини с. Таранівка не перебуває, за місцем проживання характеризується, як особа на яку скарг не надходило, має задовільні умови для життя.

Суд цілком правильно, відповідно до вимог пунктів 1,2,3 частини 1 статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визнав щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого; активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання показань про його обставини; відшкодування шкоди потерпілій, про що свідчить заява представника потерпілої, подана під час судового розгляду; вчинення злочину неповнолітнім,

Відповідно до статті 67 КК України судом першої інстанції враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання.

У зв`язку із наведим, враховуючи позицію потерпілої, яка вважала вирок суду першої інстанції законним, призначене покарання достатнім, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає призначене покарання ОСОБА_7 за частиною 1 статті 119 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки таким, що відповідає вимогам статті 50, 65 КК України, загальним засадам призначення покарання та його меті, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 , явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено в мінімальному розмірі, передбаченого санкцією інкримінованої статті.

Суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга сторони захисту не містить переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність висновків щодо правильності призначеного ОСОБА_7 покарання, та справедливості обраного йому заходу примусу.

Порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку у даному провадженні колегію суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції за наслідками перегляду вироку Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2023 року дійшов висновку, що вирок суду є законним, обґрунтованим, вмотивованим, та таким, що відповідає вимогам статті 370 КПК України. Підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, не встановлено.

Керуючись вимогами статтей 405, 407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2023 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: