ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/4917/19

Провадження № 1-кп/210/70/23

"22" серпня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участі:

прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

потерпілої ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження №0001111 від 17.07.2019 року за яким обвинувачується:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Миколаївка, Широківського району, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працює, розлучений, має на утриманні малолітнього сина, раніше не судимий, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , 17.07.2019 року приблизно о 08.30 годині, проходячи повз будівлю розташовану за адресою: вул. Степана Тільги №13 в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув свою увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_12 , яка рухалась в бік вул. Вадима Гурова в Металургійного районі м. Кривого Рогу, та у якої на шиї висів золотий ланцюжок з золотим хрестиком. В той же момент, ОСОБА_10 маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, почав швидким шагом наздоганяти ОСОБА_12 , та скоротивши значну відстань між ними, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, правою рукою з силою схопив ліву руку потерпілої ОСОБА_12 , та своєю лівою рукою узявся за золотий ланцюжок з золотим хрестиком, який був вдягнений на шиї останньої, та потягнувши золотий ланцюжок на себе, зірвав його з шиї спричинивши ОСОБА_12 згідно висновку судово-медичної експертизи №1234 від 27.08.2019 тілесні ушкодження у вигляді «садна нижньої третини шиї, яке за своїм характером відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як таке що, має незначні скороминучі наслідки», тим самим застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. Після чого ОСОБА_10 утримуючи при собі викрадене майно, а саме: б/в золотий ланцюжок вагою 9,01 грам, довжиною 55 см. та б/в хрестик вагою 3,36 грам, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду, загальна сума якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1115 від 23.07.2019 складає 8 351,73 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні злочину визнав у повному обсязі та показав, що він дійсно скоїв даний злочин при вказаних обставинах.

Точно усі обставини він вже не пам`ятає, та як пройшло 4 роки, але в обвинувальному акті усе вказано вірно.

Він дійсно побачив дівчину, зірвав з неї ланцюжок і втік з ним. Невдовзі його затримала поліція, ланцюжок повернули потерпілій.

Вину визнає, розкаюється у вчиненому.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема-щодо факту скоєння обвинуваченим даного злочину та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу та мають значення для вирішення питань щодо речових доказів та судових витрат, якщо такі маються у справі.

При цьому судом, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу (зокрема-обвинувачений) правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд також вважає, що вина обвинуваченого у скоєні даного злочину доведена у повному обсязі, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками «відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого».

Призначаючи покарання обвинуваченому суд, згідно ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, суд враховує, що скоєний злочин є тяжким злочином,але обвинувачений добросовісно поводив себе під час досудового розслідування та в судовому засіданні, надаючи повні та всебічні свідчення у справі, чим сприяв розкриттю злочину, повністю визнав свою вину, спричинені збитки відшкодовано шляхом повернення викраденого.

Вказані обставини враховуються судом як такі, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, не виявлено.

ОСОБА_10 раніше несудимий, знаходиться на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м. Кривий Ріг» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання декількох психоактивних речовин зі шкідлими наслідками, за місцем проживання та колишнім місцем роботи характеризується позитивно. ( т.2, а.с.84-93).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що тільки таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначення більш м`якого виду покарання суд вважає недоцільним, оскільки доходить до висновку, що воно не буде відповідати ступеню суспільної небезпеки та особі обвинуваченого.

Разом з тим, враховуючи обставини скоєння та тяжкість даних злочинів, особу та поведінку обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, суд вважає можливим призначити покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, оскільки доходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Обов`язки, покладені на обвинуваченого впродовж іспитового строку, суд визначає згідно ст.76 КК України.

Запобіжні заходи та документально підтверджені витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Питання про речові докази вирішується судом згідно вимог ч.9 ст.100 КПК України, а саме:

- золотий ланцюжок та хрестик ( повернуті потерпілій під розписку, т.1, а.с.49 ) залишити потерпілій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_13 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком у 1 (один) рік, якщо він протягом вказаного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти на засудженого обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме:

- золотий ланцюжок та хрестик ( повернуті потерпілій під розписку, т.1, а.с.49 ) залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1