УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 751/4739/22

провадження № 51-4998ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2023 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 17 травня 2023 року, які постановлені в кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004044, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, зареєстровано у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть питання

За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 лютого 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Крім того, цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 10 тис. 782 грн 90 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 тис. грн.

Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 17 травня 2023 року змінив вищевказаний вирок місцевого суду, виключивши з його мотивувальної частини посилання на обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. В решті вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 залишив без змін.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій захисник звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам та допущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок місцевого суду та скасувати рішення апеляційного суду.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК України і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Однак захисник ОСОБА_4 , всупереч вимогам КПК України, звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, яку адресувала не Верховному Суду, а Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються. Утім захисник ОСОБА_4 до поданої нею касаційної скарги не долучила оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій.

Також Верховний Суд звертає увагу захисника на тому, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до її посилань на неповноту судового розгляду, незгоди з наданою судами оцінкою доказів та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, захисник, обмежившись загальними фразами, не навела належних доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного її підзахисному покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину, обставинами його скоєння та даним про особу засудженого внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65, КК України у їх взаємозв`язку.

Також у поданій скарзі захисник, порушуючи питання про зміну та скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не погоджується з висновком судів щодо визнання її підзахисного винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України, вважаючи вірною кваліфікацію за ч. 1 ст. 119 цього Кодексу. Проте в обґрунтування таких тверджень не погоджується з правовою оцінкою встановлених обставин кримінального провадження. Крім того, касаційна скарга не містить обґрунтування правових підстав до зміни судом касаційної інстанції кваліфікації інкримінованого засудженому злочину та доводів, які би спростовували висновки, відображені в судових рішеннях судів попередніх інстанцій щодо кримінальної правової оцінки вчиненого діяння, з посиланням на матеріали кримінального провадження.

При цьому не зазначено, які порушення кримінального процесуального закону допущено судом першої інстанції в частині надання оцінки доказам, покладеним в основу обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, на предмет їх допустимості та достатності, чи було це предметом перевірки суду апеляційної інстанції, якщо так, то яких порушень норм процесуального закону припустився цей суд, переглядаючи вирок місцевого суду, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК України.

Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.

Відсутність у касаційній скарзі обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Також, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені захисником у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;

2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження своїх повноважень захисник ОСОБА_4 до поданої нею касаційної скарги долучила вищевказане свідоцтво та ордер на надання правової (правничої) допомоги від 13 серпня 2023 року Серія СВ № 1061234, з якого не вбачається її право представляти інтереси засудженого в суді касаційної інстанції. А тому, захисник, відповідно до ст. 50 КПК України, має підтвердити свої повноваження на право подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3