Провадження № 1-кс/761/8977/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000687, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000687, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань28.03.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в результаті злочинних дій ОСОБА_5 , які виразились у незаконному заволодінні майном ТОВ «Прінт Інжінірінг», шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, вчинені службовою особою з використанням службового становища, останнім завдано шкоду вказаному товариству матеріальну шкоду на загальну суму 13 862 090,21.

05.03.2023ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Як зазначає у клопотанні слідчий, у власності підозрюваного ОСОБА_5 перебуває наступне майно:

-1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

-земельна ділянка, кадастровий номер: :04:002:1284, адреса земельної ділянки: Київська обл., Бориспільський р-н., с. Жовтневе, площа 0,2400 га.

Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 206-2 КК України передбачає конфіскацію майна, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою недопущення його відчуження до винесення остаточного рішення суду у вказаному кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату та час судового засідання, однак на електрону адресу суду надіслала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Володілець майна в судове засідання не викликався на підставі приписів частини 2 статті 172 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000687 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань28.03.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України.

05.03.2023ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у власності ОСОБА_5 перебуває:

-1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України однією із підстав накладення арешту є конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а отже в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави для його застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, оскільки також слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати завданням досудового розслідування, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Водночас, слідчий суддя не вбачає підстав для накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер: :04:002:1284, адреса земельної ділянки: Київська обл., Бориспільський р-н., с. Жовтневе, площа 0,2400 га., оскільки слідчим не підтверджено, що зазначена земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_5 .

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, можливості подальшої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для часткового арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, що належить підозрюваному ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000687, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206-2, ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1