Справа № 135/239/22
Провадження № 1-кп/147/14/23
УХВАЛА

06 вересня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених, адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 02.06.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч.2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненнi кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_16 у вчиненнi кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,

ОСОБА_8 у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до Тростянецького районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду на підставі ухвали суду від 29.04.2022 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 02.06.2021, про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 у вчиненнi кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненнi кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_8 у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Ухвалою суду від 10.05.2022 призначено підготовче судове засідання.

29.11.2022 призначено судовий розгляд даного кримінального провадження.

04.09.2023 прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_17 до суду було подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строком на 2 місяці.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, а тому він у будь-який момент без зайвих труднощів може покинути місце свого проживання, під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснювати спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Прокурор також зазначив, що здобуті докази дають підстави вважати, що обвинувачений та його спільники діяли у співучасті з іншими особами, а тому ОСОБА_7 може незаконно впливати на інших причетних осіб або свідків у даному кримінальному провадженні, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказав, що ризики незаконного впливу на свідків залишаються актуальним, з огляду на, передбачену КПК України, процедуру отримання показань від осіб, які є свідками.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, тобто у незаконному виготовленні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому організованою групою. За даний злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків, він може у будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Також, обвинувачений може впливати на інших причетних осіб або свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох епізодів злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному виготовленні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, які мали місце 05.09.2021 та 13.09.2021, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна. Окрім того, обвинувачений ніде не працює, не має стійких соціальних зв`язків, тому він може без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та під загрозою суворої міри покарання здійснити спроби переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Також, здобуті під час досудового розслідування докази дають підстави вважати, що ОСОБА_8 та його спільники діяли у співучасті з іншими особами, тому він може незаконного впливати на інших причетних осіб або свідків.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження дії запобіжних заходів відносно обвинувачених строком на 2 місяці. Зазначив, що оскільки ризики встановлені під час зміни та обрання запобіжного заходу не зменшились, тому підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні. Крім того, вказав, що у серпні 2023 року під час перевірки обвинуваченого ОСОБА_8 , останній був відсутній за місцем проживання у нічну пору доби, що пояснив сваркою із матір`ю та тим, що спав та не чув, що приходили працівники поліції.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_11 , заперечили проти продовження запобіжного заходу, оскільки обвинувачений виконує покладені на нього обов`язки, ризики означені прокурором не підтверджені, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді особистого обов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_12 , просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки свої процесуальні обов`язки обвинувачений виконує в повному обсязі, від суду не ухиляється, а зазначені прокурором ризики не обгрунтовані. Просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник, адвокат ОСОБА_14 , заперечили проти задоволення клопотання прокурора, оскільки обвинувачений з`являється у судові засідання та виконує свої процесуальні обов`язки.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подані прокурором клопотання, матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору.

Пунктами 1-5 ч. 1 ст. 176 КПК України встановлено, що запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення № 10-рп/2011 від 11 жовтня 2011 року).

Разом з тим, при розгляді клопотання, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою суду від 13.07.2023 продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 11.09.2023 включно. Також, зобов`язано обвинувачених прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Так, суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненнi кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненнi кримiнальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України є тяжкими злочинами, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України- особливо тяжким злочином.

Суд вважає, що на даному етапі продовжують існувати ризик того, що обвинувачені, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Тому, суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Таким чином, суд вважає, що обраний запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді домашнього арешту в нічну пору доби необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо обвинувачених такого запобіжного заходу, не зменшилися та не перестали існувати.

Доцільність продовження застосованого до обвинувачених запобіжного заходу є актуальною, оскільки тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких вони обвинувачується, суворість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, наслідки від кримінальних правопорушень, дані про осіб обвинувачених, свідчать про наявність ризиків, про які зазначив прокурор.

Окрім того, судове провадження на даний час триває, судом не допитувалися ні свідки, ні самі обвинувачені, лише розпочато дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстави вважати, що останні можуть незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою перешкоджання об`єктивному розгляду кримінального провадження.

Таким чином, на даному етапі судового провадження такий запобіжний захід забезпечить високі стандарти не лише права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також, доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання, суду не надано, крім того, даний запобіжний захід жодним чином не порушує нормальний життєвий ритм обвинувачених.

З врахуванням вищевикладеного клопотання підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст.176-178, 181, 194, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 05.11.2023 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 05.11.2023 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 05.11.2023 включно.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 прибувати за викликом до суду невідкладно; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них обов`язків.

В разі невиконання обов`язків, до обвинувачених може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Виконання ухвали, в частині продовження дії запобіжного заходу, доручити органам Національної поліції.

Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Ухвалу може бути оскаржено в частині вирішення питання щодо запобіжного заходу протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 12.50 год. 07.09.2023.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3