Справа № 464/1653/23
пр.№ 1-кп/464/321/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000249 від 22.03.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого, востаннє 08.12.2020 Сихівським районним судом м. Львова за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк один рік, покарання відбуте, судимість погашена, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

У зв`язку із воєнною агресією військ Російської Федерації на території України указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, указами Президента України воєнний стан продовжувався неодноразово, востаннє Указом Президента України №2738/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 року воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 на строк 90 діб до 19 лютого 2023 року. Та Указом Президента України №58/2023 віл 06 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_4 , незважаючи на введення та дію на території України воєнного стану, 20.03.2023 близько 16.15 год., перебуваючи між 6 та 7 поверхами у під`їзді №7 будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою власного протиправного збагачення, у час запроводження воєнного стану по всій території України, з корисливих мотивів, таємно, шляхом злому кріплення навісного замка, проник у кладове приміщення, належне потерпілій ОСОБА_6 , звідки викрав велосипед марки «Giant Boulder allux 6000 series 26», сірого кольору, вартістю 4 510 грн., належний потерпілій ОСОБА_6 . З викраденим покинув місце злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 4 510 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав, та підтвердив, що вчинив злочини за обставин викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що до моменту вчинення крадіжки проживав з батьком, котрий хворів на онкологічну хворобу. Так як, батько потребував сторонньої допомоги, в не мав можливості працювати. В кінці березня 2023, батькові стало гірше і він потребував додаткових ліків від сильних болів. 20.03.2023 близько 16 год. він проходив повз будинку АДРЕСА_2 та побачив складування сміття біля під`їзду, зрозумів, що хтось робить ремонт, і припустив що там можна буде викрасти використані ванну чи труби як металобрухт, для того щоб в подальшому здати та отримати кошти, котрі потрібні йому були для лікування батька. Зайшовши у підїзд, непотрібних речей у виді металобрухту він не знайшов, але перебуваючи між 6 та 7 поверхами у під`їзді №7 в складовому приміщенні, котре було зачиненим, побачив велосипед, котрим вирішив заволодіти, щоб продати. Застосовуючи силу він відчинив двері та зайшовши в приміщення викрав велосипед сірого кольору, після чого пішов на ОСОБА_7 , щоб його продати. Там його виявив дільничний працівник поліції, котрому на запитання: чиє майно?,- розказав правду. Велосипед в нього вилучили, та розпочалося досудове розслідування. Він поліції повністю все розказав як було, потерпілій відшкодував шкоду, під час судового слідства попросив в неї вибачення. Пояснив, що якщо б не потрібні були ліки батькові він би крадіжку не вчиняв. Наразі батько його помер. У вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро та соромно за скоєне, просить суворо не карати. Із матеріалами кримінального провадження ознайомлений, жодні докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, з якими повністю погоджується та просив суд проводити скорочене судове слідство у справі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд кримінального провадження без її участі, щодо міри покарання покладається на розсуд суду, зазначає, що жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого не має. Крім того, надала суду заяву, в котрій підтвердила, що обвинувачений в неї просив вибачення і вона йому вибачила.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту про проведення скороченого судового слідства підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_4 узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення інкримінованого злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, а прийняте рішення про скорочений судовий розгляд свідчитиме про те, що обставини, які сторонами не оспорюються, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

При цьому, за основу суд бере до уваги покази обвинуваченого, вважає такі належними, допустимими та достовірними, послідовними, котрі у взаємозв`язку доводять фактичні обставини вчинення ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням в інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.

Кваліфікуючи діяння ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Згідно з диспозицією ч. 4 ст. 185 КК України суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності серед іншого за крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Указом Президента України №264/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022. Указом Президента України №254/2023 віл 01 травня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 02.05.2023 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з п. 22. Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 Верховний Суд України роз`яснив, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом, в тому числі (із застосуванням засобів подолання перешкод). Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.

За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що на усій території України введено воєнний стан, 20.03.2023 близько 16:15 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна зайшов у під`їзд №7 будинку АДРЕСА_2 , та перебуваючи між 6 та 7 поверхами виявив зачинене приміщення, де зберігався велосипед, та переслідуючи корисливий мотив, подолавши перешкоду шляхом злому кріплення навісного замка, незаконно вторгся до складового приміщення, звідки таємно викрав велосипед марки «Giant Boulder allux 6000 series 26», сірого кольору, вартістю 4 510 грн., належний потерпілій ОСОБА_6 , та маючи реальну можливість розпорядитися викраденим, довів злочинний умисел до кінця, спричинивши потерпілій шкоду на вищевказану суму.

За таких обставин, суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7(зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

У зв`язку із цим, при призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з яким, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Суд, при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 , встановив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові, є громадянином України, українцем (а. с. 41), не працює, не одружений, раніше судимий, востаннє 08.12.2020 Сихівським районним судом м. Львова за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк один рік, покарання відбув, судимість погашена, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» та в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не числиться (а. с. 45, 46).

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно з ст. 66 КК України, суд відносить визнання вини, щире каяття та повне добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З досудової доповіді щодо ОСОБА_4 вбачається, що результати оцінки обвинуваченого показали середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (в тому числі окремих осіб) (а. с. 94-98).

Одночасно, суд визнає переконливими покази обвинуваченого, в частині мотивів вчинення крадіжки чужого майна, зокрема задля придбання ліків для батька, оскільки, як вбачається із виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 від 23.03.2023 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.04.2023 такий хворів та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (а.с.32-33)

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності не вперше, в тому числі за корисливий злочин, однак в силу ст. 89 КК України вважається не судимий, позитивно характеризується, щиро покаявся у скоєному, осудив свою протиправну поведінку, добровільно відшкодував збитки потерпілому, тим самим продемонстрував бажання стати на шлях виправлення, разом з тим, вчинив кваліфіковану крадіжку за наявності ознак з проникненням у приміщення та в умовах воєнного стану, а тому прийшов до переконання про призначення покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, та при альтернативності міри покарання обвинуваченому слід застосувати обраний вид покарання у мінімальній межі 5 років.

Разом з тим, беручи до уваги, що такий хоча і притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, однак на даний час є несудимим, враховуючи відношення ОСОБА_4 до вчиненого, зокрема, що він повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, характер його поведінки під час досудового розслідування, зокрема, що такий до надходження заяви про злочин від потерпілої, зізнався у вчиненому та добровільно видав викрадений велосипед, давав визнавальні покази, що розцінюється стороною обвинувачення як активне сприяння у розкритті злочину, поведінку під час судового слідства, не оспорював фактичних обставин у справі та добровільно відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, та попросив у неї вибачення, має постійне місце проживання, відсутність матеріальних чи моральних претензій зі сторони потерпілої, та думку потерпілої щодо призначення покарання з умовним терміном, висновки органу пробації про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, тому суд приходить до переконання, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без умов ізоляції його від суспільства, тобто відбування покарання і в даному випадку доцільно призначити йому покарання із застосуванням ст.75,76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертом 29.03.2023 проведено товарознавчу експертизу, вартість якої становить 1132,68 грн.(а. с. 55).

Таким чином, суд також вважає за необхідне за правилами ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Так, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Також, майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами в даному кримінальному провадженні визнано велосипед марки «GIANT», сірого кольору, а також диск, який містить відеозапис (а. с. 31, 40).

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27.03.2023 накладено арешт на велосипед марки «GIANT», сірого кольору, наданий ОСОБА_4 , опечатаний паперовою биркою з відтиском печатки «ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області»(а. с. 39).

На підставі викладеного, ч. 4 ст. 185, ст. ст. 50, 65, 69, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 174 КПК України, керуючись ст. ст. 368, 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробовуванням, встановивши іспитовий строк - 1 рік.

Згідно ч.1, 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися, або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок (одержувач: ГУК Львів/Львівська тг/24060300; код отримувача (ЗКПО): 38008294; банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); р/р: UA013933).

Після набрання вироком законної сили зняти арешт з:

велосипеда марки «GIANT», сірого кольору, наданий ОСОБА_4 , опечатаний паперовою биркою з відтиском печатки «ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області».

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили :

велосипед марки «GIANT», сірого кольору, опечатаний паперовою биркою з відтиском печатки «ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області» - повернути власнику ОСОБА_6 ;

диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000249 від 22.03.2023.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його прооголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1