Справа180/1028/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000689 від 29.05.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпроптеровської області, громадянина України, одруженого, із професійно-технічною освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , війсковослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , де обіймає посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони, у військову званні «старший солдат» , раниіше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час загальної мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони, у військовому званні «старший солдат», перебуваючи у місці дислокації вказаного територіального центру комплектування ( АДРЕСА_2 ), всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 13, 16, 17, 30, 31, 35- 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24 березня 1999 року №548-ХГУ, ст.ст. 3, 4,6 дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, умисно посягаючи на встановлений порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості, порушуючи військову дисципліну, відчуваючи безкарність, знаючи, що накази начальників він зобов`язаний виконати сумлінно, точно та у встановлений строк, а також розуміючи, що прийняти участі у відсічі збройної агресії російської федерації проти незалежної, суверенної України є основним обов`язком військовослужбовця Збройних Сил України - після доведення 15 квітня 2023 року близько 07-30 год. командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_6 письмового наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 від 15.04.2023 №107, який відданий на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 14 квітня 2023 року №101-рс, вчинив не виконання наказів щодо вибуття для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , не прибувши до місця нової служби до теперішнього часу, що призвело до підриву бойової готовності військової частини НОМЕР_1 в цілому в умовах збройної агресії російської федерації проти незалежності, територіальної цілісності та суверенітету України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились як непокора, вчинена в умовах воєнного стану, кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, вказані вище, у вчиненому кається, просить суд суворо не карати, обіцяючи більше злочинів не вчиняти.

Суду пояснив, що за станом здоров"я він являється обмежено придатним до військової служби і тому, коли дізнався про те, що йому необхідно вибувати до бойової частини ЗСУ - штурмової бригади, він злякався і не виконав наказ, поїхав у лікарню, де було виявлено ішемічну хворобу серрця та призначено повторний огляд на 17.04.2023, після чого, наступного дня, прибув на своє місце служби.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами.

Згідно Акту службового розслідування, затвердженого Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_8 , наказ начальника Нікопольського РТЦК полковника ОСОБА_7 від 15.04.2023 №107, який відданий на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 14 квітня 2023 року №101-рс, доведено до ОСОБА_3 в усній формі головним сержантом - командиром відділення роти охорони ОСОБА_9 15.04.2023, командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 капітоном ОСОБА_10 в присутності ст.лейтенанта ОСОБА_11 повинен був прибути дло другого відділу нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підстримки о 07-00 год 16.04.2023 для відправки до нового місця проходження служби у військову частину НОМЕР_1 , через нікопольський районний територіальний центр, де він мав отримати всі необхіждні документи для вибуття. Однак, у зазначений час, військовослужбовець ОСОБА_3 до місця несення служби не з"явився, що встановлено матеріалами службового розслідування (а.с. 52-89).

Згідно рапорту головного сержанта-командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , головного сержанта ОСОБА_12 , старший солдат ОСОБА_3 16.04.2023 у встановлений час до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з"явився, на телефонні виклики не відповідав (а.с. 95).

Згдіно довідки військово-лікарської комісії та медичної характеристики, ОСОБА_3 призваний як обмежено придатний до війської служби (а.с. 104-105).

Відповідно до службової характеристики, ОСОБА_3 призваний до лав ЗСУ по мобілізації 25.02.2022, зауважень за час несення служби не мав, зарекомендував себе себе позитивно (а.с. 106).

Вищезазначені досліджені судом докази суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують і доповнюють один одного та узгоджуються між собою.

Вивчивши всі зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, оцінивши їх з точки зору допустимості, достовірності та належності, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження.

Таким чином, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 402 КК України, тому що він вчинив непокору, вчинену в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він вчинив тяжкий злочин проти проти встановленого порядку несення військової служби.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, одружений, характеризується позитивно за місцем проживання і місцем служби.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, являється щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого. судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи ступень тяжкості, обставини вчинення злочину, а також його суспільну небезпечність, що визначається тим, що непокора є небезпечним військовим злочином, який посягає на встановлений порядок підлеглості та військової честі і породжує неорганізованість та безладдя у військових частинах, негативно позначається на боєготовності та боєздатності військових формувань, що під час воєнного стану обумовлюється підвищенням ступеню суспільної небезпечності, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів повинна бути міра покарання у виді позбавлення волі.

Але, враховуючи особу обвинуваченого, а саме - репутацію, яка до тепер була бездоганною, те, що ОСОБА_3 приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, раніше не притягався до кримінальної або адміністративної відповідальності, обвинувачений позитивно характеризується за місцем служби та за місцем проживання, що вказує на наявність визначених ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання обвинуваченим вини, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 із застосуванням вимог ст. 69, 69-1 КК України. Крім того, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати ст. 58 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді службового обмеження.

Щодо клопотання про повернення застави суд зазначає наступне.

Згідно зі ч. 1, 2, 11ст.182КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2012 р. № 27) визначено механізм внесення, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов`язків, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 8 Порядку застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи:

-заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку;

-засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;

-копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжне доручення про повернення коштів.

Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних доручень територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства.

Як вбачається з копії довідки від 26.04.2023, на рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області внесена застава в розмірі 134200 грн. (а.с. 127).

Отже, враховуючи норми законодавства, клопотання захисника про повернення суми застави підлягає задоволенню.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58. 69, 69-1, ч.1 ст.62 КК України і ст.475 КПК України, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді двох (2) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України, замінити призначене покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження строком 2 (два) роки, з відрахуванням в дохід держави 20% із суми грошового забезпечення.

Під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_3 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Запобіжний захід у вигляді застави скасувати.

Заставу урозмірі 134200 грн, внесену заставодавцем на виконання ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.04.2023 у справі № 203/2155/23, повернути заставодавцю за банківськими реквізитами, які будуть повідомленні ним у заяві до ТУ ДСА України в Дніпропетровській області.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання під вартою ОСОБА_3 з 24.04.2023 по 25.04.2023 включно, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1