Провадження № 11-кп/824/2630/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 001599 від 22.07.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петранка, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Капулівка, Нікопольского району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна;

на підставі ст. 72 КК України у строк покарання зараховано ОСОБА_9 та ОСОБА_10 попереднє ув`язнення, починаючи з 22.07.2022 (день фактичного затримання) до 23.01.2023 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,за попередньою змовою між собою на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, в умовах воєнного стану, 21 липня 2022 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи на березі річки «Либідь», за адресою: м. Київ, Голосіївський район, поблизу будинку № 3, вул. Ямська, де діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_9 збив з ніг потерпілого ОСОБА_11 та коліном почав здавлювати його шию та викручуючи пальці задля отримання кодового паролю від застосунку «Приват24», а ОСОБА_10 , з метою подолання опору ОСОБА_11 почав утримувати його ноги. Внаслідок того, що ОСОБА_9 , тривалий час здавлював шию потерпілого коліном, потерпілий ОСОБА_11 втратив свідомість. В результаті вказаних дій, обвинувачені заволоділи майном ОСОБА_11 на загальну суму 4559 грн. 33 коп.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 указала на незаконність вироку у зв`язку з невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указала про те, що рішення місцевого суду в частині доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ґрунтується на неналежних доказах. Так, захисником зазначено про те, що показання потерпілого щодо втрати ним свідомості та подій, які відбувались з ним за участю ОСОБА_9 є досить суперечливими, оскільки останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння на момент події, та чітко не пам`ятає її, та можливо, за припущенням сторони захисту, втрата свідомості потерпілим відбулась не в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_12 . Поряд з цим, захисник також вважала, що показання свідка ОСОБА_13 не можуть вважатись належним доказом на підтвердження вини обвинуваченого, оскільки останній перебував на відстані 2 метрів від потерпілого, і достеменно останньому не було відомо чи втратив свідомість ОСОБА_11 . Також захисник вважала, що довідка КНП «МАКАРІВСЬКА БЛІЛ» МСР № 517 від 23.07.2022 та рентгенівські знімки потерпілого від 23.07.2022, не можуть бути доказами на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки останні лише містять інформацію про отриманні ушкодження потерпілим, однак не містять даних за яких умов вони ним були отримані, враховуючи ту обставину, що потерпілий звернувся за медичною допомогою тільки через 2 дні з моменту події, та досудовим розслідування не було встановлено де весь цей час перебував потерпілий, що, на думку захисту, свідчить про те, що дані ушкодження могли бути отриманні потерпілим не з вини обвинуваченого, про що указує і додатково висновок експерта № 042/1-223-2022, відповідно до якого ушкодження, які на час проведення експертизи мав потерпілий, могли утворитись як 21.07.2022 так і 22.07.2022. Крім цього, захистом зазначено про те, що тілесні ушкодження зазначені в даному висновку експерта є легкими тілесними ушкодженнями, тобто не є небезпечними для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу, що в свою чергу не відповідає дійсній кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 , та з огляду на неведене вище, вважала правильною кваліфікацію дій обвинувачених за ч. 4 ст. 186 КК України. Окрім цього, захисник зазначила, що у діях обвинуваченого ОСОБА_9 відсутня попередня змова між ОСОБА_10 , оскільки обвинувачені постійно перебували у присутності ОСОБА_11 , жодного діалогу між ним не було, а також до початку кримінального правопорушення обвинувачені не вчиняли жодних дій, які б можна було б розцінити як узгоджені між собою. Крім того, як зазначив сам потерпілий, він добровільно не бажав повертатись додому, а разом з обвинуваченими вирішив відпочивати та вживати алкогольні напої. Поряд з цим, апелянтом зазначено, що заволодіння чужим майном не було метою даного кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 був обурений поведінкою потерпілого, який наніс удари своїй цивільній дружині, тобто фактично ОСОБА_9 захищав жінку. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України, надав правдиві добровільні показання, та щиро розкаявся у вчиненому, зробив для себе належні висновки. З огляду на наведені вищі обставини, та дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, захисник вважала, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просила змінити вирок в частині зміни кваліфікації дій ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Вирок щодо ОСОБА_10 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:

захисника ОСОБА_7 яка підтримали вимоги поданої апеляційної скарги;

захисника ОСОБА_8 , який вимоги поданої захисником ОСОБА_7 апеляційної скарги підтримав;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника;

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та правильності кваліфікації його дій ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених в ході судового розгляду доказів по справі, яким суд дав належну оцінку та учасниками судового розгляду не оскаржується.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України за обставин, встановлених судом, ґрунтуються на доказах, які були досліджені та перевірені в ході судового розгляду, яким суд дав належну оцінку у вироку і є правильними.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187 КК України, свій висновок суд першої інстанції обґрунтовував, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який в ході розгляду справи в суді показав, що обвинувачених бачив два рази. У нього був конфлікт з дівчиною і свідком цього конфлікту був ОСОБА_9 . Оскільки під час конфлікту з дівчиною він її вдарив, солдати ТРО, які в цей час проходили поруч викликали поліцію і його забрали у відділ поліції, де склали акт та відпустили. Після цього йому зателефонував «ОСОБА_16» - ОСОБА_9 і вони знову зустрілись. Коли вони проходили вузькою вуличкою ОСОБА_9 йому зробив підніжку, він впав, останній коліном нажав йому на кадик, поки він не втратив свідомість. Циганок тримав його ноги, а саме, став ногою на ноги, вони просили пінкод від додатку Приват 24 та відбиток пальця, вирвали ланцюжок з шиї. Чи били його він не пам`ятає. Вказував, що він повідомляв, що в нього є кошти та крім того, вони з ОСОБА_9 напередодні разом ходили в магазин, де він розраховувався карткою, а тому ОСОБА_9 знав, що в нього є гроші. Зазначив, що всі події відбувались вдень. Коли ОСОБА_9 давив йому на горло, він втратив свідомість, а коли отямився, то побачив, що у нього забрали барсетку, ланцюжок з шиї, документи та мобільні телефони. Також вказував, що вони з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 перед цим вживали алкогольні напої.

Вказані показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції вказував, що він бачив потерпілого, обвинувачених не знає. Він працював на своїй території біля русла річки «Либідь», та побачив, що там лежить людина і біля нього кров, він сам викликав поліцію, а працівники поліції, які прибули на місце викликали швидку допомогу. Потерпілий дихав але був без свідомості. Він був присутній, коли потерпілий прийшов до тями, та пояснив поліції, що на нього напали, чи то били чи душили. У потерпілого було синє лице, кров з роту, фізичних пошкоджень не пам`ятає, наче потерпілий лежав на спині. Він впевнений, що потерпілий був без свідомості, оскільки останній лежав за два метри від нього. Чи був потерпілий п`яний йому невідомо. Коли швидка поїхала, потерпілий лишився з поліцією, а він пішов по своїх справах.

Як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання від 22.07.2022р., потерпілий ОСОБА_11 в присутності понятих впізнав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які 21.07.2022р. в денний час доби в м. Києві викрали його майно, при цьому ОСОБА_10 тримав його за ноги, а ОСОБА_9 в цей час утримував коліном його горло, внаслідок чого він втратив свідомість.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_11 від 22.07.2022р. з відеозаписом до вказаного протоколу, потерпілий пояснив та відтворив обставини вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Так, він пояснив, що йшов з ОСОБА_15 та «малим» з компанією із лікарні, вони його повели у сторону ставка, пройшли метрів 15, «ОСОБА_16» зробив йому підніжку, потерпілий впав, «ОСОБА_16» перевернув його, ОСОБА_16 став ногами йому на ноги, щоб він лежав рівно, «ОСОБА_16» почав коліном давить на горло. Барсетку вирвав «ОСОБА_16» та передав ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вийняв телефон, а «ОСОБА_16» почав вимагати код від Приват 24, він назвав код та «вирубився». Втратив свідомість бо «ОСОБА_16» давив на горло. У нього зникла барсетка, у якій було 2 телефони, 2 картки, на шиї була мотузка з хрестиком із медичного золота.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2022 за участю підозрюваного ОСОБА_10 із відеозаписом до вказаного протоколу ОСОБА_10 в присутності захисника ОСОБА_8 , за адресою: м. Київ, вул. Ямська показав, що вони йшли втрьох: він, потерпілий і «подєльнік», розпивали спиртні напої, вказав місце, на яке вони прийшли. Там повідомив, що присіли на люк, випили, перекурили, пропонували потерпілому, щоб його мати забрала, він відмовився, а далі «не розрахували». ОСОБА_17 наніс удар і потерпілий впав, і ще один удар наніс, він притримував ноги потерпілого, потім ОСОБА_17 викручував палець щоб дізнатися коди доступу до банківських карток. Забрали 2 телефони, один сенсорний, другий Нокіа. Побачили хрестик, думали що золотий, а виявився із медичного сплаву. ОСОБА_17 зірвав хрестик. Зняли «кенгурушку» в якій носять документи. Потерпілий був у свідомості, з носа кров текла. Вони розвернулися, подивились, у гаманці грошей не було, взяли картки, а документи викинули. Пішли до банкомату, однак на картках не було грошей.

Як вбачається з висновку експерта № 042/1-233-2022 від 15.08.2022, дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що після події 21.07.2022 у ОСОБА_11 мали місце: 4 синці - на повіках правого ока з переходом у вилицево-скроневу ділянку на правій переднє-бічній поверхні шиї в нижній третині з переходом в підключичну ділянку, в підключичній ділянці зліва по передній та зовнішній третинах. Локалізація та морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчить про те, що спричинені вони чотирикратною травмуючою дією тупого (их) предмета (ів), могли утворитись в термін, вказаний в направленні, тобто 21.07.2022. Наголошено, що між «тривалістю розладу здоров`я» (як критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості) та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв`язку. Тобто, будь-яке лікування, ніяким чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій. Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Як вбачається з довідки КНП Макарівська БЛІП МСР № 517 від 23.07.2022, згідно якої ОСОБА_11 звернувся до медичного закладу з приводу побиття 21.07.2022 о 15-30 год., діагноз - ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні забої обличчя, шиї, грудної клітини, множинні крововиливи обличчя, шиї, грудної клітини, рекомендовано: консультація невролога, травматолога.

Таким чином суд першої інстанції на підставі досліджених доказів вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187 КК України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про те, що дії ОСОБА_9 невірно були кваліфіковані судом першої інстанції за ч.4 ст. 187 КК України, оскільки у потерпілого не було виявлено тілесних ушкоджень, які б могли свідчить про застосування до нього насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, а тому дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.4 ст. 186 КК України.

Так, небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь, тощо.

З показань потерпілого ОСОБА_11 , наданих в суді першої інстанції вбачається, що коли він з обвинуваченими проходили вузькою вуличкою ОСОБА_9 йому зробив підніжку, він впав, а останній коліном нажав йому на кадик, поки він не втратив свідомість. Після цього обвинувачений заволодів майном потерпілого та з місця вчинення злочину зник. Про те, що потерпілий був без свідомості певний проміжок часу також вказував свідок ОСОБА_13 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 саме за ч.4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Також обґрунтовано суд першої інстанції поклав в основу рішення про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення показання потерпілого та свідка ОСОБА_13 , оскільки вони є послідовними, логічними, переконливими, не мають жодних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів, та узгоджуються з іншими доказами по справі.

Є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_9 такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Як встановлено судом в ході розгляду вказаного кримінального провадження напад на потерпілого відбувався за умов, коли кожен із обвинувачених мав змогу бачити та усвідомлювати дії іншого обвинуваченого, погоджувався із ними і продовжував активну протиправну поведінку, а саме, в той час як обвинувачений ОСОБА_9 давив на горло потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в цей час тримав ноги потерпілого, і після того як потерпілий втратив свідомість вони спільно заволоділи майном потерпілого, а саме барсеткою, ланцюжком з шиї, документами та мобільними телефонами. . Заволодівши чужим майном, обвинувачені разом утекли з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядилися викраденим на власний розсуд, зокрема розподілили його.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність єдиного спільного умислу обвинувачених, про що свідчить узгодженість їх дій, та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_9 , у тому числі за кваліфікуючою ознакою - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Не грунтуються на матеріалах справи і доводи захисника з приводу не доведення заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень саме діями обвинувачених. Так, в суді апеляційної інстанції захисник не заперечувала того факту, що обвинуваченим ОСОБА_9 до потерпілого ОСОБА_18 було застосовано насильство в ході заволодіння його майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при розгляді вказаного кримінального провадження було допущено істотне порушення вимог КПК України також є безпідставними, оскільки захисником в суді апеляційної інстанції не наведено доводів, які б підтверджували вказані обставини.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи в суді першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України і його дії судом першої інстанції кваліфіковані вірно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд урахував усі обставини кримінального провадження, а саме обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, його тяжкість, особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого та призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає порушень вимог закону при розгляді вказаного провадження судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування чи зміни вироку, а тому вважає за необхідне вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженими, які тримаються під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4