ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1544/23 Справа № 187/1085/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , поданою на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року, якою щодо підозрюваного за ч.4 ст.296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого розвідника водію, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року частково задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції № 10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 04 серпня 2023 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_10 покладені такі обов`язки:

1) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 за виключенням відвідування закладів охорони здоров`я без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) утримуватись від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню;

3) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого розвідника, 04 червня 2023 року, близько 22 години 00 хвилин перебуваючи на базі відпочинку «Одеса», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вступив в словесну бесіду з відпочиваючим, раніше невідомим йому ОСОБА_11 . Під час бесіди, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_7 , виник умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства. Ігноруючи правила поведінки у суспільстві, з мотивів явної неповаги та зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, ОСОБА_7 висловився на адресу ОСОБА_11 грубою нецензурною лайкою.

Після чого, продовжуючи хуліганські дії і не бажаючи їх припиняти, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання поведінки в побуті, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, ОСОБА_7 дістав з автомобіля марки HYUNDAI, модель SONATA, державний знак Слава Україні, на якому приїхав до бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », предмет схожий на вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова № НОМЕР_2 та здійснив із нього близько 18 пострілів у гору.

Умисні дії, ОСОБА_7 , що виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням вогнепальної зброї, кваліфікуються за ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що з огляду на клопотання слідчого вбачається доведеним ризик можливого переховування підозрюваного від органів слідства та суду, що передбачено п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а тяжкість можливого покарання за правилами призначення запобіжного заходу та практикою Європейського суду з прав людини, сформована ним у рішеннях «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі» та «Храїді проти Німеччини» не може слугувати підставою для застосування відносно особи виняткового запобіжного заходу, якими обмежуються основні та невід`ємні права людини та дане питання вирішується за результатами аналізу всіх встановлених обставин.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та невмотивованістю та постановлення нової ухвали, якою клопотання слідчого задовольнити у повному обсязі та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування зазначає, що слідчий суддя відмовляючи у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин.

Крім того, на переконання прокурора в судовому засіданні було повністю доведено існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливості вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення

Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку з чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, надасть останньому можливість переховуватись від суд.

Крім того, на переконання прокурора, бажання ОСОБА_7 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного.

Тому, прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, яка просила скасувати рішення слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у її задоволенні, а рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до положень ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обираючи стосовно нього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а також на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду. Ці висновки не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов до переконання, що у судовому засіданні прокурором не доведено наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи з приводу наявності та доведеності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України не знайшли свого підтвердженні і в суді апеляційної інстанції. ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, має місце реєстрації та місце проживання, доказів, які б підтверджували факт того, що він буде продовжувати вчиняти злочини прокурором надано не було, а матеріали справи таких не містять.

При цьому колегія суддів зазначає, що всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому тяжкого покарання, за відсутності конкретних фактів його переховування від органу досудового розслідування або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушував умови та не дотримувався покладених на нього обов`язків, або намагався переховуватися від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його винуватості у скоєному, та даних про особу підозрюваного, віку та стану його здоров`я, репутації, сімейного та майнового стану, який має постійне місце проживання, в силу того, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленому ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК. У випадку недотримання ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді, слідчий або прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку визначеному статтею 200 КПК.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ч. 5 ст. 194 КПК України ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного за ч.4 ст.296 КК України ОСОБА_7 строком до 04 серпня 2023 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4