ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1318/23 Справа № 202/7638/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000431, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Разом з цим слідчий суддя вважав доведеним ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, слідчий суддя вважав не доведеним існування ризиків, передбачених п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони об`єктивно не підтверджені. Ризики того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, експертів чи підозрюваних у кримінальному провадженні, є припущенням; відповідно до доводів про наявність існування ризиків незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, в більшій мірі ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим. Відсутні обставини, на підставі яких можна вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В апеляції:

- прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 214 720 гривень.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час досудове розслідування триває та на теперішній час не всі підроблені документи виявлені та вилучені.

Окрім цього, прокурор вважає наявним ризик незаконного впливу на учасників кримінального провадження, зокрема на свідка ОСОБА_10 , який надав викривальні покази щодо ОСОБА_7 , оскільки достовірно знаючи анкетні відомості, а також місце проживання даного свідка, підозрюваний може здійснювати формальний або фізичний на свідка з метою зміни останнім показів та недопущення викриття ОСОБА_7 у вчиненні злочинів.

Прокурор також вважає наявним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в ході проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема НСРД, огляду мобільних телефонів, встановлено, що ОСОБА_7 систематично протягом тривалого часу здійснював злочинну діяльність щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

- захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 до 06.00 години.

В обґрунтування вказує, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем і не є не працевлаштованим, а тому вважає, що до останнього можливо застосувати домашній арешт у нічний час або особисте зобов`язання.

Також захисник вказує на необґрунтованість підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також на відсутність жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім цього зазначає, що кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана, ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має родину, позитивно характеризується, не є суспільно небезпечною особою.

Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника та прокурора, які кожен окремо підтримали доводи та вимоги своїх апеляційних скарг, підозрюваного який просив задовольнити апеляцію свого захисника та відмовити в задоволенні апеляції прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу дотримані.

Так, за матеріалами, долученими до клопотання, вбачається, що 22 листопада 2022 року до ЄРДР за № 0000431 внесені відомості за ч. 3 ст. 332 КК України.

05 травня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що виразилось у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Так, наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, з огляду на наявність відповідних доказів, зокрема: протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09 травня 2023 року; протоколу обшуку від 18 квітня 2023 року; протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 16 березня 2023 року; протоколів огляду предмету від 15 березня 2023 року та 04 травня 2023 року, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання строком до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

При цьому, слідчий суддя не вважав доведеним існування інших заявлених прокурором ризиків, передбачених п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони об`єктивно не підтверджені.

Так, ризики того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків, експертів чи підозрюваних у кримінальному провадженні, в більшій мірі ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим. При цьому відсутні обставини, на підставі яких можна вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання визначеному ризику.

Сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та тяжкість можливого покарання, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_7 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується посилання захисника щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 22.00 до 06.00 години, замість цілодобового, то на даному етапі кримінального провадження вони не є прийнятними, з огляду на наведені вище обставини, а також існування ризику переховування від органів досудового розслідування або суду.

Ствердження захисника про те, що кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана, ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має родину, позитивно характеризується, не є суспільно небезпечною особою, не є слушними, оскільки ці обставини не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановленого ст. 177 КПК України ризику, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

З врахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни ухвали слідчого судді з мотивів наведених як захисником, так і прокурором в своїх апеляціях.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді не встановлено. Запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 обраний у відповідності з наведеними вище вимогами норм кримінального процесуального закону, тому вимоги апеляційних скарг слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000431, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4