ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/816/23

Провадження № 11-сс/4820/313/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 14 червня 2023 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

19 липня 2023 року до місцевого суду надійшло клопотання заступника начальника слідчого відділення за змістом якого 28 червня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та прокурором в порядку ст.ст.127, 128 КПК України підготовлено до суду цивільний позов в зв`язку з порушенням інтересів держави, оскільки ОСОБА_7 спричинено шкоду державі на загальну суму 64 136,40 грн з яких не відшкодованими залишаються 50 653,40 грн, тому з метою забезпечення цивільного позову, відшкодування збитків, спричинених вчиненням кримінальних правопорушень, просив накласти арешт на земельну ділянку і житловий будинок на АДРЕСА_1 , які належать підозрюваній ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду від 20 липня 2023 року клопотання задоволено частково та накладено арешт на житловий будинок загальною площею 61,3 кв.м. (1/2 глиновалькований, 1/2 цегляний житловий будинок), який розміщений по АДРЕСА_1 , вартість якого відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 29 червня 2023 року становить 39 279,55 грн, який на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_7 , із забороною на відчуження власником, а також будь-якою іншою особою, в тому числі на підставі довіреності, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просила скасувати ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника СВ ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000022 від 14 червня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Захисник уважала, що ухвала слідчого судді місцевого суду є необґрунтованою та незаконною.

Так, на думку захисника, слідчий суддя місцевого суду в оскаржуваній ухвалі не виклав самі обставини, які б свідчили про існування ризиків в розумінні ч.11 ст.170 КПК України.

Вирішуючи питання про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_7 , судом не перевірено, чи містять матеріали кримінального провадження достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, на її думку, не доведена слідчим та викликає сумніви.

Крім того, до клопотання про арешт майна органом досудового розслідування не долучено всіх документів, які дали б змогу об`єктивно проаналізувати наявність чи відсутність факту вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Звертала увагу, що порушення, допущені ОСОБА_7 є не умисне зазначення неправдивих відомостей, а є факт неподання документу про непридатність даного будинку для проживання, яке після виявленого порушення відразу було нею усунено.

Жодних строків, протягом яких ОСОБА_7 пропонувалось погасити заборгованість, що утворилась, органами соціального захисту вказано не було.

Слідчим не враховано, що факт наявності у ОСОБА_7 права на отримання соціальної допомоги на інших підставах (вона продовжує отримувати соціальну допомогу не дивлячись на виявлений у її власності будинок) свідчить про порушення нею порядку оформлення документів (елемент складу цивільно-правового делікту), а вчинені нею дії у такому випадку не можуть розцінюватися як шахрайство. За таких обставин діяння особи не містить всіх елементів (ознак) складу злочину шахрайства.

Окрім того, матеріали кримінального провадження не містять доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Також вказувала, що у ст.41 Конституції України закріплено положення, що визначає зміст права приватної власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; прокурора ОСОБА_5 в заперечення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Стаття 131 КПК України передбачає, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У п.4 ч.2 ст.170 КПК України вказано, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч.8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

На думку колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя місцевого суду повною мірою дотримався зазначених вимог закону.

Зі змісту клопотання та доданих матеріалів убачається, що досудовим розслідуванням, яке розпочато 14 червня 2023 року, встановлено, що 23 листопада 2021 року жителька с. Коричинці Вовковинецької територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_7 з метою отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям подала відповідну заяву до уповноваженого органу та умисно зазначила неправдиві відомості в декларації про доходи та майновий стан, не вказавши, що їй на праві власності належить другий житловий будинок, і на підставі цих документів уповноваженим органом було прийнято рішення 06 грудня 2021 року, яким їй призначено виплату означеної допомоги. В період з 01 листопада 2021 року по 30 квітня 2022 року ОСОБА_7 було нараховано допомогу на загальну суму 37 553,70 грн.

03 серпня 2022 року ОСОБА_7 подала уповноваженому органу аналогічну заяву і знову умисно зазначила неправдиві відомості в декларації про доходи та майновий стан, не вказавши, що їй на праві власності належить другий житловий будинок, і на підставі цих документів уповноваженим органом прийнято рішення 10 серпня 2022 року, яким їй повторно призначено виплату щомісячної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. У період з 01 серпня 2022 року по 31 січня 2023 року ОСОБА_7 було нараховано допомогу на загальну суму 26 582,60 грн.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_7 мала злочинний умисел, спрямований на заволодіння бюджетними коштами, діяла умисно, з корисливих мотивів, переслідувала мету незаконного збагачення, адже не мала права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, тому шляхом обману заволоділа державними коштами і вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення, порушивши вказані у повідомленні про підозру нормативно-правові акти.

28 червня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Так, у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Саме з вказаною метою заступник начальника СВ та прокурор звернулися до слідчого судді місцевого суду з клопотанням про арешт майна підозрюваної ОСОБА_7

18 липня 2023 року прокурором підготовлено цивільний позов до суду в рамках кримінального провадження про стягнення з ОСОБА_7 шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень в сумі 50 653,40 грн, яку просить перерахувати на користь Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації.

Частиною 1 ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

До клопотання долучено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 червня 2023 року із якої вбачається, що ОСОБА_7 є власником:

земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:003:0018 ( АДРЕСА_1 , площею 0,9504 га), :02:043:0057 ( АДРЕСА_2 , площею 0,5 га), :01:006:0108 ( АДРЕСА_1 , площею 0,245 га), :01:003:0009 ( АДРЕСА_1 , площею 0,25 га), :01:003:0013 (площею 0,25 га, відомості про місце розташування відсутні);

житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м.;

житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 , загальною площею 45,7 кв.м.

Із клопотання про арешт майна, повідомлення про підозру, цивільного позову прокурора, листа Управління соціального захисту населення Хмельницької районної державної адміністрації, вбачається, що шкода, завдана внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, становить 64 136,30 грн., яка відшкодована частково в сумі 13 482,90 грн.

Враховано те, що встановлена органом досудового розслідування фактична сума завданої ОСОБА_8 шкоди, яка є невідшкодованою, становить 50 653,40 грн, а вартість об`єктів нерухомого майна, на яке ініціатор клопотання та прокурор просять накласти арешт сумарно становить 185 560,41 грн, зокрема, земельна ділянка 146 280,86 грн, житловий будинок 39 279,55 грн.

Тому, в даному випадку, враховуючи принцип співмірності, слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано та мотивовано прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення даного клопотання.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що в період з 01 лютого 2023 року по 31 липня 2023 року (саме такі періоди вказані у листі органу соціального захисту населення від 22 червня 2023 року, тобто можливо має місце описка у написанні місяця) з ОСОБА_7 стягнуто переплачену суму в розмірі 13 482,90 грн, та враховуючи вартість шкоди, яка не є відшкодованою, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження і бажання підозрюваної якнайшвидше повернути переплачені їй кошти соціальної допомоги уповноваженому органу, є необхідним накладення арешту на житловий будинок, вартість якого хоча є меншою суми шкоди, однак приблизно співмірна із нею.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В даному випадку колегія суддів погоджується з саме таким заходом забезпечення вказаного кримінального провадження.

У передбаченому законом порядку, накладений арешт дозволить забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Накладений арешт на житловий будинок із встановленням заборони на його відчуження не становитиме надмірний тягар для власника майна.

Наразі у підозрюваної ОСОБА_7 будуть відсутні перешкоди у володінні та користуванні цим майном, лише обмежено її право ним розпоряджатися.

В даному випадку буде досягнуто мету дієвості кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просила скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи та не є визначальними підставами для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

Водночас, колегія суддів зауважує, на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято відповідно до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.98, 170-173, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року, якою накладено арешт на житловий будинок загальною площею 61,3 кв.м. (1/2 глиновалькований, 1/2 цегляний житловий будинок), який розміщений по АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_7 , із забороною на відчуження власником, а також будь-якою іншою особою, в тому числі на підставі довіреності, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3