Провадження № 1-кс/947/5786/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000003 від 27.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 27.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.2019 року між ОСОБА_5 та начальником НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі полковника ОСОБА_6 укладено контракт про проходження військової служби в ДПСУ строком на 3 роки.

Крім того, встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 466-ОС від 04.11.2022 року ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ

Як зазначає сторона обвинувачення ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час у сержанта ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення з використанням наданого йому службового становища, отримання неправомірної вигоди для себе як службової особи правоохоронного органу та незаконному переправленні осіб через державний кордон України.

30.03.2023 року приблизно о 19 год. 40 хв. сержант ОСОБА_5 перебуваючи в місті Білгород-Дністровський Одеської області зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_7 та раніше не знайомим йому ОСОБА_8 .

В ході розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 усвідомлюючи, що спілкується з уповноваженою службовою особою Державної Прикордонної служби України, якою є ОСОБА_5 , а відтак останній володіє інформацією щодо законодавчого врегулювання порядку перетину державного кордону України запитали про законну можливість виїзду за межі території України.

В ході розмови ОСОБА_5 повідомив, що може організувати переміщення ОСОБА_8 через державний кордон України у разі надання йому, ОСОБА_5 , неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 6500 (шість тисяч п`ятсот) доларів США. При цьому, ОСОБА_5 зазначив, що за вказану грошову винагороду він виготовить та надасть ОСОБА_8 документи, що нададуть останньому право виїхати за кордон, крім того, ОСОБА_5 виразив вимогу про надання йому додатково 250 (двісті п`ятдесяти) доларів США за безперешкодний пропуск ОСОБА_8 через державний кордон у пункті пропуску, де ОСОБА_5 здійснює свою службову діяльність.

Разом з цим, ОСОБА_5 вказав, що без його участі виїхати через кордон неможливо, в той же час ОСОБА_5 зазначив, що він буде спілкуватися виключно з ОСОБА_7 та деталі повідомить згодом.

В подальшому 09.04.2023 року ОСОБА_5 за допомогою засобів мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_7 та повідомив, що їм необхідно зустрітися у м. Білгород-Дністровський Одеської області.

В подальшому, того ж дня приблизно о 15 год. 50 хв. ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_5 біля кафе «London» по вулиці Кишенівській у м. Білгород-Дністровський Одеської області, де останній повідомив, що для виготовлення документів, що наддадуть ОСОБА_9 право виїхати через державний кордон України йому необхідно надати задаток у сумі 4000 (чотирьох тисяч) доларів США, проте ОСОБА_7 повідомив, що немає вказаної суми, а має 3000 (три тисячі) доларів США, на що ОСОБА_5 вказав, щоб він надав йому дану суму як задаток для виготовлення завідомо підробленого документа, який наддасть право ОСОБА_10 перетнути державний кордон України у пункті пропуску, де ОСОБА_5 здійснює свою службову діяльність, що і було зроблено ОСОБА_7 .

Таким чином 09.04.2023 року приблизно о 15 год. 50 хв., перебуваючи біля кафе «London» по вулиці Кишенівській у м. Білгород-Дністровський Одеської області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучі військовослужбовцем ДПСУ та являючись правоохоронцем, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, що зашкоджують цілісності державного кордону України ОСОБА_5 вимагав та отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.04.2023 року становить 109 680 (сто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень.

Також ОСОБА_5 з метою досягнення своїх протиправних цілей та виготовлення завідомо підробленого документу на ім`я ОСОБА_8 виказав ОСОБА_11 вимогу надання йому копії паспорта та фотографій ОСОБА_8 , після їх отримання ОСОБА_5 вказав, що він наддасть підроблений документ на ім`я ОСОБА_8 виключно після отримання другої частини грошових коштів у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, таким чином загальна сума вимагання ОСОБА_5 грошових коштів за виготовлення завідомо підробленого документу та надання його ОСОБА_8 для перетину державного кордону України у пункті пропуску, де він здійснює свою службову діяльність становить 6000 (шість тисяч) доларів США.

Крім того, 15.04.2023 року на вулиці Першотравневій у м. Білгород-Дністровський Одеської області, приблизно о 20 год. 10 хв. ОСОБА_5 зустрів ОСОБА_7 та повідомив йому, що для виготовлення завідомо підробленого документу на ім`я ОСОБА_8 йому необхідно повторно надати фотокартки та копію паспорта останнього, що і було зроблено ОСОБА_7 та за допомогою мобільного додатку «Telegram» з номеру мобільного телефону НОМЕР_3 надіслано на раніше наданий для зв`язку ОСОБА_5 номер мобільного телефону НОМЕР_4 копію паспорта ОСОБА_8 та його фотокартки.

В подальшому 02.05.2023 року, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, використовуючи своє службове становище ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що їм необіхідно зустрітися 03.05.2023.

Виконуючи висунені ОСОБА_5 вимоги, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_5 біля магазину «Свобода» по вулиці Південній у м. Білгород-Дністровський Одеської області приблизно о 13 год. 10 хв.

В ході спілкування ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 що документи, що наддадуть право ОСОБА_8 перетнути державний кордон України майже виготовлені.

Крім того, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що ОСОБА_8 не зможе перетнути державний кордон України з наданим ним завідомо підробленим документом, виразив вимогу у наданні йому неправомірної вигоди у сумі 1500 (однієї тисячі) доларів США за пропуск ОСОБА_10 через пункт пропуску через державний кордон України де він здійснює свою службову діяльність, у ході якої перевіряє право особи на перетин державного кордону.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 07.05.2023 року призначив ОСОБА_7 зустріч неподалік від його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де вони і зустрілися того дня близько о 23 год. 20 хв. та висунув вимогу про надання йому другої частини грошових коштів за виготовлення та надання ОСОБА_8 завідомо підробленого документу, що наддасть останньому право перетнути державний кордон України у пункті пропуску, де ОСОБА_5 здійснює свою службову діяльність.

Так, 07.05.2023 року приблизно о 23 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучі військовослужбовцем Державної прикордонної служби України та являючись співробітником правоохоронного органу, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, що зашкоджують цілісності державного кордону України одержав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 07.05.2023 року становило 109 800 (сто дев`ять тисяч вісімсот) гривень, після чого надав ОСОБА_7 документи на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_5 від 12.04.2023 року та Довідку військово-лікарської комісії № 2043 від 12.04.2017 року видані ІНФОРМАЦІЯ_5 , в яких зазначено, що ОСОБА_8 не придатний для проходження військової служби.

Після передачі зазначених документів ОСОБА_7 , ОСОБА_5 надав йому інформацію, що наступного дня, а саме 08.05.2023 року він здійснює свою службову діяльність на пункті прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де відповідно до свої службових обов`язків здійснює перевірку документів у осіб, ще перетинають державний кордон України, після чого виразив ОСОБА_7 вимогу у наданні йому неправомірної вигоди у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятисот) доларів США за пропуск ОСОБА_8 через державний кордон України з використанням наданих ОСОБА_5 підроблених документів.

В подальшому 08.05.2023 року ОСОБА_5 перебуваючи на пункту пропуску «Старокозаче», що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород Дністровський район на відстані 6 кілометрів від села Старокозаче на автошляху Р-72, міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче» та виконуючи там свої службові обов`язки по охороні державного кордону України та перевірці наявності належних підстав для перетину державного кордону України, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 не має законних підстав для перетину державного кордону приблизно о 14 год. 33 хв. перевірив надані ОСОБА_8 документи, що надають йому право здійснити виїзд через державний кордон України та надав змогу ОСОБА_8 перетнути на виїзд державний кордон України.

В подальшому 09.05.2023 року приблизно о 11 год. 57 хв. ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 та призначив йому зустріч за адресою: АДРЕСА_1 , де вони і зустрілися приблизно о 12 год. 28 хв. В ході зустрічі ОСОБА_5 повторно виразив вимогу про надання йому неправомірної вигоди за безперешкодний виїзд ОСОБА_8 через державний кордон України, який фактично відбувся 08.05.2023 року о 14 год. 33 хв. на пункті пропуску «Старокозаче».

Виконуючи висловлену ОСОБА_5 вимогу, ОСОБА_7 надав ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 1000 (однієї тисячі) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 09.05.2023 року становило 36 560 (тридцять шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, після чого проиправні дії ОСОБА_5 12:33 було припинено співробітниками правоохоронних органів.

Так, в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 09.05.2023 року у період часу з 14:28 год. по 15:09 год. було проведено обшук автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_6 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільні телефони ОСОБА_12 , а саме:

- мобільний телефон Iphone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_7 , IMEI: НОМЕР_8 , з сім-карткою НОМЕР_9 , який запаковано до сейф-пакету B2009234;

- мобільний телефон Redmi 9, модель M2004J19AG, IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 , з сім-картками НОМЕР_12 та НОМЕР_13 , який запаковано до сейф-пакету B2009234.

Того ж дня вищевказані вказані мобільні телефони визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення речових доказів сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий до судового засідання не з`явилися, проте від прокурора надійшла до суду заява, в якій він просив розглянути клопотання у його відсутність.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце слухання справи належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, в клопотанні сторони обвинувачення зазначено, що майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_6 та належить ОСОБА_12 на яке просить накласти арешт сторона обвинувачення, є речовими доказами у кримінальному провадженні, так як зберегло на собі його сліди.

Проте, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання прийшов до висновку, що за своїм змістом клопотання про арешт майна сторони обвинувачення є необґрунтованим з огляду на наступне.

Клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту вилученого майна, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. Цитування в тексті клопотання положень ст. 170 КПК України не підтверджує такої підстави і мети арешту вилученого майна, що зазначені в загальних рисах і не конкретно.

Тобто, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, долучені до клопотання документи не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, а також значення вилученого майна для даного кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 171 КПК України прокурор належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальними правопорушеннями, які розслідуються та речами, які належать третій особі.

Так, з клопотання, а також долучених в його обґрунтування матеріалів, не вбачається, яке відношення власник майна майно має до кримінального провадження, в рамках якого сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000003 від 27.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1