Провадження № 1-кс/344/6401/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000059 від 19.01.2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000059 від 19.01.2023 року, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23.01.2023 року накладено арешт на автомобіль марки «Lexus» моделі «IS 250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , до його скасування у встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України порядку. В ході розслідування експертами проведено відповідні експертизи щодо номеру кузова та відповідності бланкам установленого зразка свідоцтва про реєстрацію ТЗ та встановлено, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії та номеру НОМЕР_2 відповідає вимогам бланків та не містить слідів втручання. Враховуючи вищенаведене, з метою недопущення подальшого псування та втрати товарного вигляду майна, просив скасувати арешт на майно в частині користування, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23.01.2023 на транспортний засіб «Lexus» моделі «IS 250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 .

В клопотанні заявник посилається на те, що в ході проведення досудового розслідування жодній особі не повідомлено про підозру, ОСОБА_4 з приводу обставин кримінального провадження не допитано. Інших слідчих (розшукових) дій органом досудового розслідування не проводиться, а тому необхідності в подальшому застосуванні арешту на майно, на думку заявника, немає.

Заявником подано заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Дізнавачем подано заяву про розгляд клопотання у її відсутності, заперечила щодо задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження № 0000059 від 19.01.2023 року, - вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, в провадженні Сектору дізнання Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області знаходиться кримінальне провадження № 0000059 від 19.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.01.2023 року накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «Lexus» моделі «IS 250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , які були вилучені у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду місця події 19.01.2023, до його скасування у встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України порядку.

Метою застосування арешту майна зазначено забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Постановою слідчого від 19 січня 2023 року автомобіль марки «Lexus» моделі «IS 250» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключі від транспортного засобу, які поміщено для подальшого зберігання на територію спеціального майданчика, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва, 33, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , зберігається при матеріалах кримінального провадження та визнано речовим доказом.

В ході проведення досудового розслідування проведено відповідні експертизи.

Так, згідно з наявним в матеріалах кримінального провадження висновком експертного дослідження від 19.01.2023 за №09/2641/1, що складений експертом Івано-Франківського НДЕКЦ МВС, номер кузова НОМЕР_3 легкового автомобіля LEXUS IS 250, номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 знищений шляхом видалення панелі з первинним номером та вварюванням на його місце частини панелі ( фрагмента) з іншим номером. Номер двигуна НОМЕР_4 , легкового автомобіля LEXUS IS 250, номерні знаки НОМЕР_1 не змінювався.

Відповідно до змісту висновку експерта №СЕ-19/109-23/1152-ДД від 09.02.2023 підтверджено, що надане на дослідження свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту відповідає свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобі, які знаходяться в офіційному обігу.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.06.2023 року скасовано накладений арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Звертаючись до суду з даним клопотанням про часткове скасування арешту майна на транспортний засіб, заявник покликається на те, що з часу арешту майна пройшло достатньо часу, проведені всі необхідні експертизи, потреби в арешті майна на даний час немає, подальше утримування майна призводить до його псування.

В ході розгляду клопотання, дізнавачем, яка заперечила щодо задоволення клопотання про часткове скасування арешту майна, не надано слідчому судді доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про доцільність чинності даного арешту у відповідній частині.

ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом після смерті власника транспортного засобу LEXUS IS 250, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 (Свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.05.2019 року), тобто він є особою, законний інтерес якої стосовно вказаного транспортного засобу є легітимним, а також відноситься до категорії законного володільця майна.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства, а також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

У справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

З клопотання вбачається, що на даний час дізнавачем в рамках даного кримінального провадження проведено необхідні експертизи.

У поданій до суду заяві дізнавач на необхідність проведення додаткових чи повторних експертиз не посилається.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в арешті майна, а саме в частині користування автомобілем, відпала потреба, оскільки слідчим проведені необхідні процесуальні дії (проведені необхідні експертизи), подальше утримування майна приводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а відтак слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті майна у вигляді заборони на його користування відпала і приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

В частині правомочності розпорядження транспортним засобом слідчий суддя вбачає підстави для збереження відповідного арешту.

Скасування арешту в частині користування на автомобіль не змінює (не скасовує) його статусу як речового доказу, а також не скасовує відповідальності володільця речового доказу за його втрату.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 168, 169, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2023 року у кримінальному провадженні №0000059 від 19.01.2023 року, в частині правомочності користування, на автомобіль марки «Lexus» моделі «IS 250», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було вилучено у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду місця події 19.01.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.09.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1