Справа № 296/3974/23
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого фізичною особою-підприємцем, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням та просив обрати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування поданого клопотання вказав, що 26.04.2023 близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_5 , керуючи належним йому на праві власності транспортним засобом «MERCEDES-BENZ SPRINTER 513CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в напрямку м.Житомир по проїзній частині автодороги «Виступовичі Житомир Могилів-Подільський» у с. Веселівка Коростенського району Житомирської області, де дозволена швидкість руху становить не більше 50 км/год.

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по прямій горизонтальній ділянці дороги, в задовільних умовах дорожнього руху, в світлу пору доби, водій ОСОБА_5 при наближенні до напрямного острівця на проїзній частині у його смузі руху, позначеного відповідною горизонтальної лінією дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі за текстом Правил), який зобов`язував його змістити свій транспортний засіб праворуч з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, проігнорував вимоги указаної дорожньої розмітки та, не змінивши свого напрямку, продовжив рух прямо і перетнув зазначену лінію дорожньої розмітки 1.1 цих же Правил дорожнього руху, чим створив небезпеку для свого подальшого руху.

При цьому в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху водій ОСОБА_5 через неуважність до дорожньої обстановки та її змін, неправильно оцінив дорожню обстановку та при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який, знаходячись попереду в межах нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг на додатковій смузі, виконував маневр повороту ліворуч на вул. Л.Українки с. Веселівка, завчасно не змістив свій транспортний засіб праворуч з метою безпечного проїзду повз указаний автомобіль та перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, по якій продовжив свій рух.

В результаті чого на указаному перехресті відбулось зіткнення передньою правою частиною автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 513CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з передньою лівою частиною автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Після зіткнення зазначених транспортних засобів водій ОСОБА_5 допустив виїзд свого автомобіля на ліве відносно його напрямку руху узбіччя, де керований ним автомобіль здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які стояли там, тримаючи в руках велосипеди.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, від яких цього ж дня померли у лікарні.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 11.2, 12.3 та горизонтальної лінії дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

26 квітня 2023 року по даному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000217, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

ОСОБА_5 27 квітня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у кримінальному провадженні існують ризики, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив та просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. В обґрунтування наведеного зазначив, що жодного ризику зазначеного у клопотанні не існує, оскільки відсутні докази того, на їх підтвердження. Також вказав, що підозрюваний прибуває за викликом слідчого, прокурора, за межі області не виїзжає, постійно проживає за однією адресою разом із сім`єю, позитивно характеризується за місцем проживання, має тісні соціальні зв`язки.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджується доказами.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи ризики, на які зсилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя приймає до уваги положення п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від органів досудового розсілудвання та суду не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Слідчий суддя звертає увагу, що вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя, оцінюючи ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, враховує як тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та можливі для підозрюваного правові наслідки, так і дані про особу підозрюваного, наявність місця реєстрації, проживання та соціальні зв`язки, й приходить до переконання, що ризик переховування підозрюваного від суду та слідства хоча й існує, однак є малоймовірним.

При цьому, суд не виключає ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив підозрюваного на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, яка потребує з`ясування обставин вчинення злочину шляхом, зокрема, проведення допитів потерпілого та свідків.

Також не знайшли свого підтвердження доводи слідчого, відносно того, що підозрюваний під загрозою тяжкості покарання може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Разом з тим, приписами ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, позитивну характеристику з місця проживання, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останнього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час строком до 27.06.2023 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22.00 години до 06.00 години наступного дня;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали до 27.06.2023.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1