Справа № 158/2694/21 Провадження №11-кп/802/433/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000193, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залісоче, Ківерцівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, раніше судимого вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.05.2018 року за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 3 роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.05.2018 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цим же вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 29.04.2021 року о 20 год. 00 хв., ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , з дозволу користувача ОСОБА_10 , скориставшись нагодою, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки користувач будинку ОСОБА_10 заснув, заліз на горище даного житлового будинку, де шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав ручний металевий підгортач без маркувальних позначень, вартість якого становить 800 грн., чим заподіяв ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану вище суму.

У поданій апеляційній скарзі захисник, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, допущенням неповноти судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильним застосуванням, як матеріального, так і кримінального процесуального законодавства. Посилається на те, що судом залишено поза увагою обставину, що сторона обвинувачення взагалі не мотивувала свою позицію з огляду на наявність будь-яких рішень суду щодо ОСОБА_8 .

На думку захисника, сумнівною і невстановленою судом першої інстанції є взагалі обставина вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, оскільки достеменно не встановлено ні обставини належності нібито викраденого майна, ні особи, яка насправді повідомляла про вчинення кримінального правопорушення, ні належності на праві власності відповідного будинковолодіння, з якого зникли речі, ні вартості викраденого майна. Крім того сторона захисту наголошує, що проведення слідчого експерименту від 19.08.2021, експертизи №СЕ-19/103-21/3551-ТВ відбулося з порушенням вимог КПК України. Будь - які речові докази у кримінальному провадженні, на переконання захисника, відсутні та не могли відкриватися стороні захисту, як і не досліджувалися в суді першої інстанції, з причин повернення їх потерпілій задовго до проведення процедур за положеннями ст. 290 КПК України. З огляду на наведене, сторона захисту вважає, що ОСОБА_8 незаконно засуджений у зв`язку із не застосуванням до нього належної правової процедури.

Просить оскаржений вирок суду скасувати повністю та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 виправдати. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу та події кримінального правопорушення, а також у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості останнього в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

В судові засідання призначені на 26.06.2023, 30.06.2023, обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Крім того, ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 червня 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_8 був застосований привід.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений, будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання повторно не з`явився, тому колегія суддів, з урахуванням відсутності питання, які б погіршували правове становище обвинуваченого, вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю обвинуваченого, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, міркування захисника, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню : 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При цьому, посилання захисника в апеляційній скарзі про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Як встановлено в ході судового розгляду провадження місцевим судом, і з цим погоджується апеляційний суд, винність ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими в розумінні положень ст. 85, 86 КПК України.

Так, вина ОСОБА_8 за вказаних в обвинувальному акті та вироку суду першої інстанції обставин, повністю підтверджується наступними доказами.

У суді першої інстанції обвинувачений показав, що свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, 29.04.2021 року, йшов у бік свого будинку, у АДРЕСА_3 , побачив свого знайомого ОСОБА_10 , який запропонував йому разом вжити спиртні напої, на що він погодився. Коли спиртні напої закінчилися, ОСОБА_10 повідомив йому, що у нього на горищі є рало, яке можна продати, щоб продовжити вживати алкогольні напої. На запропоновану пропозицію він погодився та вказав, що може його продати своїй сестрі ОСОБА_12 . Взявши вказане рало з горища, вони разом пішли до ОСОБА_12 , при цьому, ОСОБА_10 , чекав його на повороті, оскільки не хотів, щоб вона його побачила. Продавши дане рало за 100 грн. вони повернулися назад, до будинковолодіння ОСОБА_10 . Після того, як ОСОБА_10 взяв кошти за реалізацію рала, він приніс пляшку горілки, яку вони разом розпили, після чого він пішов додому.

Покази обвинуваченого в частині, що ОСОБА_10 пропонував продати рало, яке було у останнього на горищі не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та з наданими у судовому засіданні показами свідків і потерпілої.

Як вказує допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 29.04.2021 близько 20 години до неї прийшов ОСОБА_8 та дав ручний підгортач, за що попросив 100 грн. і зазначив, що завтра поверне кошти та забере його. Вона подумала, що це його рало, оскільки у нього в домогосподарстві бачила подібний, внаслідок чого вона і погодилася. На наступний день, а саме 30.04.2021 року, до неї приїхали працівники поліції та повідомили, що вказане рало є краденим, а тому вона його їм добровільно видала.

Допитані в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_10 , кожен зокрема, показали суду, що ОСОБА_8 12.11.2021 перебував у будинку за адресою: АДРЕСА_4 та вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_10 , однак близько 20 години ОСОБА_11 влаштувала сварку внаслідок якої ОСОБА_8 залишив вказане будинковолодіння, а свого колишнього чоловіка ОСОБА_10 зачинила в будинку і поїхала на роботу. Також ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вказали про обставини виявлення розбитого скла та відсутність ручного металевого підгортача (рала). Останні знайшли вказане рало у ОСОБА_12 , яка вказала, що рало продав їй ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 29.04.2021 року бачила на території домогосподарства ОСОБА_11 , де проживає ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, який виходив близько 18 год. на вулицю. Зранку 30.04.2021 року до неї прийшов ОСОБА_10 та попросив викликати працівників поліції, оскільки у нього було здійснено крадіжку рала (ручного підгортувача), що вона і зробила. Більше по вказаній події їй нічого не відомо.

Покази вказаних свідків узгоджуються між собою та частково спростовують показання ОСОБА_8 , оскільки виключають можливість перебування ОСОБА_10 разом з обвинуваченим під час продажу обгортача, як про це вказує ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_12 не бачила ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 коли той приносив їй обгортач на продаж, а свідок ОСОБА_11 ствердила, що близько 20 години 29.04.2021 ОСОБА_8 залишив її будинок, а свого колишнього чоловіка ОСОБА_10 вона зачинила в будинку і поїхала на роботу. Тому можливо зробити висновок, що версія про ініціативу ОСОБА_10 та участь у продажі обгортача можливо розцінювати як вибудувану обвинуваченим лінію захисту.

Свідок ОСОБА_14 , який являється понятим при проведенні слідчого експерименту від 19.08.2021 року, показав суду, що обставин він не пам`ятає, зазначив, що участь у даних діях брали двоє слідчих, потерпіла, ОСОБА_8 з адвокатом (захисником) та поняті, в тому числі і він.

Окрім показань вказаних вище свідків та потерпілої, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується також і іншими письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події від 30.04.2021 року з фото таблицею;

- заявою про добровільну згоду ОСОБА_11 на проведення огляду місця події від 30.04.2021 року;

- протоколом добровільної видачі від 01.05.2021 року з фототаблицею, з якого вбачається, що ОСОБА_12 добровільно видала працівникам поліції металевий ручний підгортач (рало), яке 29.04.2021 року, близько 23 год. 00 хв. їй продав ОСОБА_8 видавши вказану річ за свою;

- постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 01.05.2021 року, якою підгортач для картоплі, сірого кольору, без будь-яких найменувань визнано речовим доказом у кримінальному провадженні;

- висновком експерта №СЕ-19/103-21/3551-ТВ від 07.05.2021 року, відповідно до якого ринкова вартість ручного металевого підгортувача без маркувальних позначень, станом на 29.04.2021 року могла складати 800 грн;

- протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 19.08.2021 року та доданої до нього фототаблиці, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 впізнала предмет зображений на фото №4, який було добровільно видано ОСОБА_12 01.05.2021 року;

- протоколом про проведення слідчого експерименту від 19.08.2021 року та доданою до нього фототаблицею, з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_15 відтворив події вчиненні 29.04.2021 року, а саме: як входив у житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , як сидів за столом із ОСОБА_10 , як піднімався по драбині, яка веде на горище, де зберігалося викрадене рало та звідки пізніше його забрав;

- висновком судово-психіатричного експерта №227 від 30.08.2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій виявляв ознаки органічного розладу особистості змішаного генезу з алкогольним обтяженням, що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При цьому, апеляційний суд вважає, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вказані вище документальні та інші докази, які є послідовними та узгоджуються між собою, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину подій, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, що й відповідно спростовує доводи захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Проаналізувавши вищевказані докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст. 91 КПК України, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мотив вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто - в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами.

При цьому, доводи захисника про те, що при проведенні слідчого експерименту від 19.08.2021 ОСОБА_8 жодних дій не виконував, а лише виконував вказівки слідчого, на увагу суду не заслуговують, оскільки свого підтвердження в ході апеляційного розгляду провадження не знайшли. Як вбачається із протоколу проведення слідчого експерименту від 19.08.2021 року та доданої до нього фототаблиці, обвинувачений ОСОБА_8 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_15 відтворив події вчиненні 29.04.2021 року, а саме: як входив у житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , як сидів за столом із ОСОБА_10 , як піднімався по драбині, яка веде на горище, де зберігав викрадене рало та звідки пізніше його забрав. Вбачається і те, що будь-яких доповнень, зауважень або скарг при проведенні слідчого експерименту, обвинувачений та його захисник не висловлювали, і це також підтверджено було в суді першої інстанції. Крім того, вказаний протокол без жодних доповнень та зауважень підписаний і самим обвинуваченим ОСОБА_8 , що на думку колегії суддів також вказує про відсутність будь-якого примусу обвинуваченого зі сторони працівників поліції, до зізнання у вчиненні злочину.

Не приймається судом до уваги, твердження захисника про залишення судом першої інстанції поза увагою тієї обставини, що державне обвинувачення взагалі не мотивувало свою позицію з огляду на наявність якихось рішень суду щодо ОСОБА_8 , оскільки обвинувачений ОСОБА_8 був раніше судимим вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.05.2018 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України та про це вказано, як в обвинувальному акті, так і оскаржене рішення мотивоване щодо вказаної обставини.

Крім того, посилання захисника про не встановлення судом обставин належності викраденого майна, особи, яка повідомляла про вчинення кримінального правопорушення та вартості викраденого майна не знайшли свого логічного підтвердження, а тому апеляційний суд розцінює їх як намагання ОСОБА_8 уникнути відповідальності за вчинене. В матеріалах кримінального провадження наявна інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_11 . Також інформація з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджує, що заявником про вчинене кримінальне правопорушення, а саме вчинення 29.04.2021 крадіжки ручного металевого підгортача був ОСОБА_10 , що узгоджується з показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 .

Необгрунтованими, на переконання колегії суддів, є твердження захисника обвинуваченого про те, що експерт ОСОБА_16 при виготовленні висновку експерта товарознавчої експертизи від 07.05.2021 року не здійснювала виїзд до об`єкту експертизи та фактично не оглядала його, що ставить під сумнів правильність та допустимість вказаного висновку.

Враховуючи громіздкість речового доказу, об`єкта експертизи - ручного металевого підгортача, експертиза проводилася за місцем його знаходження.

Відповідно до п. 1.4 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, у документі про призначення експертизи (залучення експерта) слід зазначити суть позовних вимог або обставини кримінального провадження, за яким призначено експертизу. Разом з документом про призначення експертизи (залучення експерта) експерту надається об`єкт дослідження.

Громіздкі предмети досліджуються за місцезнаходженням. Якщо доступ до об`єктів обмежений, то орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний(а) забезпечити експерту можливість їх огляду. Огляд за потреби проводиться у присутності сторін у справі (інших зацікавлених осіб). Якщо перед експертом поставлено питання про вартість товару (майна), орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), як правило, зазначає, станом на який час належить вирішувати поставлене питання

Із відповіді Волинського НДЕКЦ на адвокатський запит від 04.08.2022 року вбачається, що 07.05.2021 року судовим експертом ОСОБА_16 , службовим автотранспортом ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, з метою проведення візуального обстеження об`єкту дослідження, здійснений виїзд до вказаного підрозділу поліції, при цьому також зазначено, що журнал виїзду експертів в НДЕКЦ не ведеться.

Важливо зазначити, що згідно п. 13 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 року, у разі виникнення необхідності у проведенні процесуальних дій з вилученими (отриманими) речовими доказами слідчий, дізнавач, який здійснює кримінальне провадження, отримує з обладнаного приміщення чи спеціального сейфа необхідну упаковку з речовими доказами чи безпосередньо речові докази з прикріпленою биркою. У книзі обліку робиться відмітка про видачу речових доказів та про цілісність упаковки чи бирки, що засвідчується підписом слідчого, дізнавача.

Отже, із вказаного вище вбачається, що відмітка про видачу речового доказу для дослідження, огляду, тощо робиться у книзі обліку речових доказів, а не у квитанції про зберігання речового доказу, як зазначає захисник обвинуваченого.

Поміж тим, голослівними, на думку апеляційного суду, є посилання сторони захисту про встановлення сумнівної назви та вартості викраденого предмета, оскільки такі посилання можливо розцінювати, як власне судження чи інтерпретацію захисником, встановлених у відповідності до норм законодавства відомостей, достовірність яких не викликає сумнівів.

Судом першої інстанції детально перевірено та спростовано посилання захисника щодо порушень під час проведення експертизи викраденого предмета та колегія суддів погоджується з викладеним в оскарженому вироку висновком суду першої інстанції.

Доводи сторони захисту, що будь-які речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, та спростовуються з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявний протокол про надання підозрюваному та його захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування №0000193 від 30.09.2021, у якому відсутні зауваження чи заперечення останніх щодо ненадання їм доступу до речового доказу чи не повного відкриття матеріалів кримінального провадження.

Разом з тим, ОСОБА_12 добровільно видала працівникам поліції металевий ручний огортувач (рало), яке їй 29.04.2021 року близько 23 год. продав ОСОБА_8 , що стверджується протоколом добровільної видачі від 01.05.2021 року.

Постановою про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 01.05.2021 року, огортувач для картоплі, сірого кольору, без будь-яких найменувань визнано речовим доказом у кримінальному провадження.

Крім того, ухвалою слідчої судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.05.2021 року, накладено арешт на огортувач для картоплі сірого кольору без будь яких найменувань, який добровільно виданий ОСОБА_12 .

Після проведення товарознавчої експертизи (висновок експерта №СЕ-19/103-21/3551-ТВ від 07.05.2021 року), 07.09.2021 року ручний металевий підгортач, без маркувальних позначень було передано ОСОБА_11 на відповідальне зберігання, що підтверджується розпискою про відповідальне зберігання від 07.09.2021 року.

Слід звернути увагу, що від огляду у судовому засіданні речового доказу, а саме ручного металевого підгортача, без маркувальних позначень, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 відмовились.

Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що наведені вище та усі інші доводи захисника, викладені в поданій апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскарженого вироку та визнання ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.

Таким чином, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий:

Судді: