УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001620 від 16.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001620 від 16.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що відділом процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001620 від 16.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України.

Досудове розслідування проводиться детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України.

Прокурор своє клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, службові особи ТОВ «Азія Вей Трейд» () налагодили міжнародний канал постачання підакцизних товарів із країн Далекого Сходу та їх незаконне переміщення на територію України без відповідного митного оформлення у державних органах України та, відповідно сплати податків та зборів. Встановлено, що ТОВ «Азія Вей Трейд» () здійснює господарську діяльність, основним видом якої є оптова торгівля тютюновими виробами, в тому числі імпорт підакцизних товарів. Однак, досудовим розслідуванням встановлено, що частина імпортованих підакцизних товарів, зокрема рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незаконно ввозиться службовими особами даного підприємства та пов`язаними з ним особами на митну територію України без марок акцизного податку та з підробленими марками акцизного податку, та, в подальшому, реалізовуються кінцевому споживачу без відображення у податковому та бухгалтерських обліках, чим завдається збитки державному бюджету в особливо великих розмірах.

Прокурор у клопотанні вказує, ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 , причетний вищевказаної до протиправної діяльності службових осіб ТОВ «Азія Вей Трейд» шляхом забезпечення фінансового контролю протиправної діяльності та ведення бухгалтерського обліку придбання/реалізації кінцевим споживачам підакцизних товарів без марок акцизного податку та з підробленими марками акцизного податку, являється ключовим фігурантом у вищевказаному злочинному механізмі.

Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України отримано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва на дозвіл на проведення обшуку за адресою фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: АДРЕСА_1 .

У подальшому, реалізовуючи ухвалу слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 29.03.2023 по справі №761/10399/23, провадження №1-кс/761/7011/2023, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України, 27.04.2023 в присутності двох понятих, проведено обшук за адресою фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та фактично використовується ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка задіяна у вчиненні кримінального правопорушення.

У ході вказаного обшуку було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Galaxy A30s», модель SM-A 307, IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картою НОМЕР_4 .

28.04.2023 прокурором подано клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Ухвалою слідчого судді від 09.05.2023 клопотання про арешт майна повернуто прокурору та встановлено строк у сімдесят дві години для усунення недоліків. Вказану ухвалу прокурором отримано об 11.00 годині 11.05.2023.

Постановою детектива у кримінальному провадженні від 28.04.2023 вилучені під час обшуку речі, мобільний телефон визнано речовими доказами.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, зазначив, що ОСОБА_6 є бухгалтером ТОВ «Азія Вей Трейд», мобільний телефон, що вилучено у неї, визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні, крім того постановою детектива призначено комп`ютерно-технічну експертизу для його дослідження.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_6 добровільно надала для огляду телефон та пароль до нього, телефон у останньої було вилучено безпідставно, вказав, що ОСОБА_6 не має жодного відношення до даного кримінального провадження, клопотання про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, оскільки 09.05.2023 ухвалою слідчого судді повернено клопотання прокурору для усунення недоліків та встановлено термін 72 години, в той же час прокурором попущено строк подання клопотання після усунення недоліків.

Заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що відділом процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001620 від 16.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України. Досудове розслідування проводиться детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2023 по справі №761/10399/23, провадження №1-кс/761/7011/2023, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Galaxy A30s», модель SM-A 307, IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картою НОМЕР_4 , якій 28.04.2023 постановою детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_8 , визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

08.05.2023 постановою старшого детектива другого відділу детективів підрозділу детективів із захисту економіки у сфері обігу підакцизних товарів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 , призначено комп`ютерно-технічну експертизу.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Прокурор заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання прокурора слідчою суддею не встановлено.

Доводи щодо порушення прокурором строків на звернення із вказаним клопотанням до суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення даного клопотання та застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що вилучене 27.04.2023 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

мобільний телефон « Galaxy A30s», модель SM-A 307, IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картою НОМЕР_4 .

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга

Слідча суддя Антоніна КВАША