Справа № 515/707/23
Провадження № 1-м/515/981/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Татарбунари клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Турецької Республіки у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2023 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку 9-го Вищого кримінального суду Бакиркьой (Турецька Республіка) від 09 червня 2016 року, з урахуванням додаткового рішення цього суду від 09 серпня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 188 Кримінального кодексу у відповідність із законодавством України, яким останній засуджений до покарання у вигляді 25 років позбавлення волі та покарання у вигляді судового штрафу в еквіваленті 5 днів.

Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_4 засуджений за «імпорт наркотичного засобу», а саме за те, що у день події громадянин іноземної держави підсудний Кацанашвілі Леван прибув з Амстердама до Міжнародного аеропорту ім. Ататюрка рейсом KL-1617 авіакомпанії KLM. В рамках профільного відстеження кур`єрів, які можуть перевозити наркотичні засоби, працівники поліції з метою контролю чекали біля дверей літака і спостерігали за пасажирами, що прибули цим літаком. Вони помітили, що у підсудного почервоніли очі, була надмірна пітливість та його рухи були тривожними, тому за ним почали спостереження. Після того, як підсудний пройшов паспортний контроль у залі прильоту міжнародних ліній і здійснив в`їзд на територію Туреччини, поліцейські його зупинили. У підсудного була одна валіза. 19.09.2015 р. він вилетів з міста Кіто (Еквадор) до Амстердаму (Голландія) і того ж дня прибув до м.Стамбула. Під час особистого обшуку особи нічого підозрілого виявлено не було. За наявністю підозри щодо того, що підсудний переносить наркотичні засоби у вигляді капсул у своєму шлунку, за вказівкою Республіканського прокурора підсудного направили до лікарні з метою проведення дослідження внутрішніх органів, де з травневою системи підсудного було витягнуто капсули, які він проковтнув. Проведеним дослідженням було встановлено, що рідка речовина у виявлених капсулах містить наркотичний засіб кокаїн. Під час допиту на стадії досудового розслідування підсудний заявив, що тільки після затримання дізнався про те, що виявлені у його шлунку капсули містили наркотичні засоби. На судовому засіданні підсудний пояснив, що вважав, що він проковтнув ліки, і збирався перевезти їх до України через Стамбул. Він не збирався в`їжджати до Туреччини за своїм паспортом, але його квиток на літак до України був датований 26 травня, і він збирався змінити його на дату 21 травня. Суд дослідив у сукупності хід події, показання свідків та всі інші наявні докази. Підсудний заявив, що він не збирався залишатися у Стамбулі і мав їхати в Україну. Однак, квиток на літак до України був через 6 днів з часу прибуття підсудного до Стамбула. Протягом цього часу підсудний мав залишатися у Туреччині і з великою імовірністю капсули, що він проковтнув, протягом цих 6 днів вийшли б з його шлунково-кишкового тракту. Суперечливі показання підсудного суд до уваги не бере. Враховуючи хід події, характер та кількість виявлених та вилучених наркотичних засобів, суд дійшов висновку про те, що підсудний вчинив злочин «імпорт (ввіз) до Туреччини наркотичного засобу кокаїну». Суд вважає вину підсудного повністю доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 188 Кримінального кодексу Турецької Республіки. Враховуючи, що виявлена та вилучена речовина є кокаїном, керуючись ч. 4 ст. 188 Кримінального кодексу Турецької Республіки суд збільшує призначене покарання на половину.

За вчинення цього злочину зазначеним вироком ОСОБА_4 було призначено покарання:

- за ч.1 ст.188 Кримінального кодексу Турецької Республіки у вигляді позбавлення волі строком на 20 років та судового штрафу в еквіваленті 5 днів;

- враховано те, що наркотичний засіб є кокаїном, та за ч.4 ст.188 Кримінального кодексу Турецької Республіки призначене покарання було збільшено на 1/2 і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 30 років та покарання у вигляді судового штрафу в еквіваленті 7 днів.

- враховано також «відкрите зізнання, каяття та поведінку підсудного на судових засіданнях, що суд оцінив на користь підсудного», тому за ч.1 ст. 62 Кримінального кодексу Турецької Республіки призначене покарання було зменшено на 1/6 і підсудному остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 25 років та покарання у вигляді судового штрафу в еквіваленті 5 днів.

У строк відбування покарання зараховано тримання під вартою в період з 20 вересня 2015 року по 13 квітня 2018 року; зазначено, що кінець відбуття строку покарання 13 вересня 2040 року.

Вирок набрав законної сили 13 лютого 2018 року та того ж числа звернутий до виконання.

ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання.

Посилаючись на ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статті 606-610 КПК України, Міністерство юстиції України просить про приведення вироку 9-го Вищого кримінального суду Бакиркьой (Турецька Республіка) від 09 червня 2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства України для подальшого відбування покарання засудженим на території України.

Розгляд клопотання проведено без участі представника Міністерства юстиції України за його заявою, що не суперечить положенням ч.1 ст.610 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, яка вважала, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, діяння вчинене засудженим підпадає під ознаки ч.3 ст.305 КК України, дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання, заяву засудженого ОСОБА_4 про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Згідно з частини 1 статті 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

Положеннями ст.610 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Засуджений є громадянином України.

Відповідно до вироку Турецької Республіки ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 188 Кримінального кодексу Турецької Республіки, із застосуванням ч.4 ст.188 та ч.1 ст.62, ч.2 ст.52 Кримінального кодексу Турецької Республіки.

Санкція ч.1 ст.188 Кримінального кодексу Турецької Республіки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двадцяти до тридцяти років та судовим штрафом до двадцяти тисяч днів.

Відповідно до пп. «а» ч.4 ст.188 КК Турецької Республіки визначається що якщо наркотичними засобами є кокаїн покарання, що було призначено відповідно до попередніх частин, збільшується вдвічі.

Згідно з ч.2 ст.52 Кримінального кодексу Турецької Республіки розмір судового штрафу, що еквівалентний 1 дню (позбавлення волі), визначається з урахуванням фінансового стана та інших особистих обставин особи, і становить не менше двадцяти турецьких лір і не більше ста турецьких лір.

Приводячи вирок Турецької Республіки у відповідність із законодавством України, суд також виходить з наступного.

Діяння, за яке ОСОБА_4 був засуджений, є також караними діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та за ознаками ч.1 ст.188 та ч.4 ст.188 Кримінального кодексу Турецької Республіки відповідають частині 2 статті 305 Кримінального кодексу України, як контрабанда наркотичних засобів, якщо предметом цих дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.

При цьому суд виходить з того, що вироком Турецької Республіки при визначені кваліфікації тяжкості злочину, застосований пп. «а» ч.4 ст.188 КК Турецької Республіки відповідно до якого, якщо наркотичним засобом є кокаїн, покарання, що було призначено відповідно до попередніх частин, збільшується вдвічі, тобто якщо наркотичний засіб є кокаїн, це збільшує відповідальність, тому це у відповідності із законодавством України є кваліфікуючою ознакою. За законодавством України кокаїн є особливо небезпечним наркотичним засобом, тому повинна застосовуватися саме частина 2 статті 305 КК України, яка передбачає підвищену відповідальність за контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу.

Санкція ч.2 ст.305 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Доводи прокурора щодо відповідності діяння ОСОБА_4 ч.3 ст.305 КК України, суд не приймає до уваги, оскільки вироком Турецької Республіки йому не ставилось в провину така кваліфікуюча ознака, як особливо великий розмір кокаїну, тому відповідно з ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, якою передбачено, що замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, так як зазначеним вироком Турецької Республіки ОСОБА_4 не притягався до кримінальної відповідальності за розмір наркотичного засобу, тому кваліфікуюча ознака - особливо великий розмір наркотичного засобу, передбачений ч.3 ст.305 КК України, не може бути застосована відносно ОСОБА_4 .

Також при призначені покарання ОСОБА_4 судом Турецької Республіки були застосовані ч.1 ст.62, ч.2 ст.52 Кримінального кодексу Турецької Республіки.

Згідно з ч.2 ст.52 Кримінального кодексу Турецької Республіки розмір судового штрафу, що еквівалентний 1 дню (позбавлення волі), визначається з урахуванням фінансового стана та інших особистих обставин особи, і становить не менше двадцяти турецьких лір і не більше ста турецьких лір.

Згідно ч.5 ст.610 КК України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави, але воно підлягає виконанню тільки у випадку, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України.

Оскільки ч. 2 ст. 305 КК України не передбачає додаткового показання у вигляді штрафу, в цій частині вирок Турецької Республіки не підлягає виконанню на території України.

Також суд враховує положення ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, відповідно до якого, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженій особі, тому додаткове покарання, передбачене ч.2 ст.305 КК України у виді конфіскації майна не може бути застосовано, оскільки вироком Турецької Республіки не застосовувалося до ОСОБА_4 .

Вироком Турецької Республіки при призначені ОСОБА_4 покарання враховано «відкрите зізнання, каяття та поведінку підсудного на судових засіданнях», тому за ч.1 ст. 62 Кримінального кодексу Турецької Республіки призначене покарання було зменшено на 1/6.

Аналогом ч.1 ст.62 Кримінального кодексу Турецької Республіки є стаття 69-1 Кримінального кодексу України, яка визначає можливість за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди), відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, тобто в даному випадку не більш 6 років 8 місяців позбавлення волі (10р.х2/3 = 120міс.х2/3 = 80 міс. = 6 років 8місяців.

Таким чином, з урахуванням положень ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, згідно з якими у разі якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України за частиною 2 статті 305 Кримінального кодексу України із застосуванням ст.69-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання засудженому слід рахувати з 13 квітня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) в строк покарання ОСОБА_4 підлягає зарахуванню, як відбуте покарання, строк попереднього ув`язнення з 20 вересня 2015 року (день затримання) по 13 квітня 2018 року (день набрання чинності вироком суду) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.609,610 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Турецької Республіки у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести у відповідність із законодавством України вирок 9-го Вищого кримінального суду Бакиркьой (Турецька Республіка) від 09 червня 2016 року з урахуванням додаткового рішення цього суду від 09 серпня 2021 року, відносно ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 188 Кримінального кодексу Турецької Республіки із застосуванням ч.4 ст.188, ч.1 ст.62, ч.2 ст.52 Кримінального кодексу Турецької Республіки до покарання у вигляді 25 років позбавлення волі та покарання у вигляді судового штрафу в еквіваленті 5 днів у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_4 був засуджений вирком 9-го Вищого кримінального суду Бакиркьой (Турецька Республіка) від 09 червня 2016 року з урахуванням додаткового рішення цього суду від 09 серпня 2021 року, передбачена ч.2 ст.305 КК України.

Визначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.305 КК України, із застосуванням ст.69-1 КК України, покарання, що підлягає відбуванню на підставі вироку 9-го Вищого кримінального суду Бакиркьой (Турецька Республіка) від 09 червня 2016 року з урахуванням додаткового рішення цього суду від 09 серпня 2021 року, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 8 місяців без конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 13 квітня 2018 року.

На підставі ч.5 статті 72 Кримінального кодексу України в строк покарання ОСОБА_4 зарахувати як відбутий строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 20 вересня 2015 року по 13 квітня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто вважати відбутим покарання 5 років 1 місяць 16 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня оголошення повного тексту даної ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 19 травня 2023 року о 9:30 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1