ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2349/23 Справа № 192/299/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який до затримання був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштований, має середню освіту, навчається, студент 3 курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, не одруженого, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні немає, військовозобов`язаний, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року ОСОБА_10 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 років.

Строк основного покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з 08 січня 2023 року, зарахувавши йому таким чином, у відповідність до ст. 72 КК України, у строк покарання строк попереднього ув`язнення. Дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , застосованого ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2023 року, у виді тримання під вартою продовжено до набрання даного вироку законної сили, але не більше ніж шістдесят днів.

Вирішено питання щодо накладених арештів та розподілу судових витрат на залучення експерта.

Як встановлено судом, 08 січня 2023 року, приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ -21099», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , рухався по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини автодороги НОМЕР_2 , що проходить в Дніпровському районі, Дніпропетровської області, з боку с. Іверське в напрямку с. Ганно-Мусіївка, перевозячи в якості пасажирів ОСОБА_10 , на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_12 , на задньому пасажирському сидінні зліва, ОСОБА_13 , на задньому пасажирському сидінні посередині та ОСОБА_14 , на задньому пасажирському сидінні справа.

Проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного та фізичного характеру, для здійснення безпечного руху, внаслідок чого на відстані 200 м від с. Ганна-Мусіївка, на закругленні дороги вліво за напрямком руху, рухаючись зі швидкістю неменше ніж 94,8-96,2 км/год, виїхав правими колесами автомобіля на праве узбіччя, внаслідок чого втратив контроль над керуванням транспортного засобу та у стані занесення вправо допустив виїзд за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя та у кювет, де сталося перекидання автомобіля.

Своїми діями ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п. 12. 1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажирці автомобіля ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під керуванням ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: численні синці та садна обличчя, тулуба та кінцівок; рана на задній поверхні тулуба та на лівому стегні; крововиливи в м`які покрови голови з внутрішньої сторони; перелом кісток склепіння та основи черепу; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою в правій півкулі головного мозку; чрезальвеолярний перелом нижньої щелепи ліворуч; крововиливи під плеврою легень; набряк легень, «шокова» печінка. Масивний субарахноїдальний крововилив з ознаками перифокального набряку та слабко вираженої лейкоцитарної реакції в області півкулі мозочка. Множинні, дрібно- та великоосередкові, зокрема деструктивні паренхіматозні та периваскулярно розташовані крововиливи у речовині стовбурового відділу головного мозку. Нечисленні дрібновогнищеві крововиливи та периваскулярні мікрогеморагії з проявами набряку нейропілю в області великої півкулі головного мозку. Розповсюджені, зокрема субплевральні крововиливи у легенях, з ознаками набряку та слабко вираженої лейкоцитарної реакції. Дистелектази, ділянки емфізематозно змінених альвеол, внутрішньосудинний та розподільчий тканьовий лейкоцитоз у легенях. Нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх паренхіматозних органів з недокрів`ям венозних синусів червоної пульпи селезінки, судин міокарду та синусоїдних капілярів печінки. Скупчення слабко оксифільних зернистих мас у капсулі Боумена-Шумлянського окремих ниркових клубочків, набухання та дистрофічні зміни нефротелію канальців нирок. Дрібновогнищевий крововилив у субендокардіальному відділі міокарду. Помірно та вогнищево виражені дистрофічні зміни паренхіми міокарду, з явищами глибчастого розпаду саркоплазми м`язових клітин серця. Вогнищева гіпертрофія міокарду. Слабко виражений периваскулярний кардіосклероз. Дифузний тонковолокнистий панкреасклероз. Загальний судинний лейкоцитоз, від чого настала її смерть 08 січня 2023 року приблизно о 01 год. 00 хв. на місці події від сумісної тупої травми тіла з переломами кісток скелету, яка ускладнилась шоком.

Дії ОСОБА_10 кваліфікуються за ч. 3 ст. 2861 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі просить вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 3 ст. 2861 КК України в частині призначеного покарання змінити та призначити обвинуваченому більш м`яке покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років, мотивуючи такі вимоги тим, що призначене покарання через є занадто суворим, невідповідним обставинам кримінального провадження та даним про особу ОСОБА_10 , який раніше не судимий, проживає з родиною за місцем реєстрації, за місцем проживання та навчання характеризується з позитивної сторони, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, під час досудового розслідування та судового розгляду виявив бажання виправити ситуацію, визнав свою провину у скоєному злочині, зробив для себе належні висновки та став на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

Захисники обвинуваченого апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу свого захисника, просив її задовольнити та пом`якшити йому покарання, вказуючи на те, що вину у вчиненому злочині визнає повністю і що все вийшло випадково.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпіла проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, вказувала на те, що фактично вину у вчиненому злочині обвинувачений визнав лише на останньому судовому засіданні, вважала, що підстави для призначення більш м`якого покарання відсутні.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є повністю обґрунтованим, відповідним обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_10 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти безпеки руху та експлуатації транспорту, яке виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого та правильно врахував суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_10 , який раніше не судимий, навчається, в реєстрі наркологічних та психічних хворих не значиться, за місцем навчання характеризується позитивно, а також, врахував думку потерпілих, які наполягали на призначенні суворого покарання і конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, зокрема перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння та смерть неповнолітнього потерпілого та призначив ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 2861 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 років, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог захисника обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання, аніж обрано судом першої інстанції. Посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_10 раніше не судимий, проживає з родиною за місцем реєстрації, за місцем проживання та навчання характеризується з позитивної сторони, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває були враховані судом при призначенні покарання. При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченого хоча і є позитивними, проте ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення це не змінює. Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що даний злочин було вчинено обвинуваченим через необережні дії щодо недотримання ПДР у стані алкогольного сп`яніння та призвели до невідворотних тяжких наслідків смерті неповнолітньої особи та вважає, що підстави для призначення більш м`якого покарання, аніж обрано судом, відсутні. На думку колегії суддів, більш м`яке покарання не сприятиме меті виправлення обвинуваченого та усвідомлення ним протиправності своїх дій та їх негативних, тяжких наслідків.

Щодо доводів захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_10 під час досудового розслідування та судового розгляду виявив бажання виправити ситуацію, визнав свою провину у скоєному злочині, зробив для себе належні висновки та став на шлях виправлення, то колегія суддів оцінює такі доводи критично та не приймає їх до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких вбачається, що обвинувачений напротязі усього часу визнав винним себе у вчиненні кримінального правопорушення лише частково, повністю вину визнав лише після дослідження судом першої інстанції всіх наявних в матеріалах справи доказів, а тому доводи сторони захисту про повне визнання вини, усвідомлення небезпечності своїх дій та виправлення, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними. Також, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів враховую думку потерпілої, яка в ході апеляційного перегляду, як і під час судового провадження в суді першої інстанції, наполягала на призначенні суворого покарання.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 3 ст. 2861 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4