У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.05.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

-продовжено строк тримання під вартою до 09 липня 2023 року.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на нього обов' язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 09 липня 2023 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що слідчий суддя не перевірив обґрунтованість підозри, та посилаючись на тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, дійшов висновку про можливість продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що слідчим у його клопотанні не обґрунтовано належним чином наявність ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі зможе вчинити будь-яку з дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Також вважає, що слідчий суддя безпідставно дійшов до висновку, що існує ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначає, що, ОСОБА_6 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, у нього на утриманні перебуває непрацездатна мати, він не перебуває на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, є військовозобов`язаний, тобто має міцні соціальні зв`язки та позитивну репутацію, саме ці данні про особу спростовують ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Третім слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000163, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, займаючи посаду молодшого інспектора відділу охорони державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», будучи працівником правоохоронного органу, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області, зокрема, обласного центру м. Херсона, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації РФ та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Херсонської області та, зокрема, м. Херсона, системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, починаючи впродовж травня 2022 року, перебуваючи на території м. Херсона, будучи обізнаним про факт ведення РФ агресивної війни проти України, порушивши присягу, діючи умисно, з власної ініціативи добровільно розпочав службу на посаді «младшего инспектора отдела охраны» в підпорядкованій окупаційній адміністрації РФ, а саме у незаконно створеному органі «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», що у подальшому увійшов до «Федеральной службы исполнения наказаний», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, зокрема, шляхом становлення та дії правоохоронної гілки окупаційної влади РФ на території Херсонської області.

15.03.2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчим подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , що останній підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які наявні та не зменшились і на цей час. В обґрунтування клопотання вказала, що для завершення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій. Крім того, постановою слідчого від 22.03.2023 року у кримінальному провадженні призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу по особистому мобільному терміналу підозрюваного, яка на теперішній час триває.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, тобто наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу та вважав за не обхідне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Третім слідчим відділом ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000163, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

15.03.2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

11.05.2023 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва було продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 15.07.2023 року та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.07.2023 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 183, 197, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке, згідно ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином і за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

За такого, не є слушними доводи захисника щодо необґрунтованості висновків слідчого судді про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчим у суді першої інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час неможливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження у зв`язку з необхідністю проведення слідчих та процесуальних дій.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також наведені вище обставини, подальше тримання під вартою підозрюваного є виправданим.

Щодо посилань захисника на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, то слід зазначити наступне.

Нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих до клопотання матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя слушно вважав доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України та про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на цій стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.05.2023 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: