Справа № 461/9004/20
Провадження № 1-кс/461/2732/23
УХВАЛА

31.05.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна - земельної ділянки за кадастровим номером :08:000:0001.

В обґрунтування поданого клопотання заявниця вказує, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова про накладення арешту на майно від 02.11.2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001342 від 21.10.2020, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та накладено арешт на майно - земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0001 площею 1,4 га, яка розташована на території Східницького лісництва ДП «Дрогобицький лісгосп» квартал 65 вид. 91,92, із забороною розпоряджатися та користуватися нею, а саме позбавлення права відчуження, користування, розпорядження даною ділянкою, а також вирубування дерев та кущів, які на ній знаходяться ОСОБА_5 .

Також заявник зазначає, що з моменту накладення арешту на майно пройшов тривалий проміжок часу, а позбавлення її права користуватися та розпоряджатися своїм майном вважає необґрунтованим, адже в органу досудового розслідування та прокурорів було достатньо, на думку заявника, часу для перевірки усіх обставин кримінального провадження.

Крім того, заявниця вказує на неефективне, на її думку, проведення досудового розслідування, вказуючи на те, що у зазначеному кримінальному провадженні неодноразово змінювали як орган досудового розслідування, так і процесуальних керівників.

Отже, заявниця вважає, що потреба у накладенні арешту на земельну ділянку відпала, а тому просить скасувати арешт накладений ухвалою від 02.11.2020 року Галицького районного суду м. Львова у кримінальному провадженні №0001342, від 21.10.2020, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України на майно - земельну ділянку за кадастровим номером :08:000:0001 площею 1,4 га.

Заявник подала до суду письмові заяви про слухання справи за її відсутності, згідно яких клопотання підтримує.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів наведених у ній та просив задовольнити. Додатково просив врахувати те, що на даний час є рішення суду про відмову у задоволенні позову керівника Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області про скасування державної реєстрації та повернення спірної земельної ділянки, яке набрало законної сили. Крім того, представник вказав на закінчення та сплив, на його думку, строків досудового розслідування, які не продовжувались.

Прокурор в судовому засіданні клопотання заперечив з мотивів безпідставності, вказавши, що на даний час матеріали кримінального провадження знаходяться у Офісі Генерального прокурора, де вивчається питання ефективності досудового розслідування та визначення органу досудового розслідування. Просив відмовити в задоволення скарги.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, положення процесуального законодавства не містять норм стосовно наявності перешкод для розгляду клопотання про скасування арешту, у разі неявки заявника, прокурора чи слідчого в судове засідання.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду клопотання або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду не встановлено.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до наступних висновків, виходячи наведених нижче доводів та мотивів.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001342 відомості про яке 21.10.2020 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.11.2020 року накладено арешт на майно - земельну ділянку за кадастровим номером :08:000:0001 площею 1,4 га, яка розташована на території Східницького лісництва ДП «Дрогобицький лісгосп» квартал 65 вид. 91, 92, із забороною розпоряджатися та користуватися нею, а саме позбавлення права відчуження, користування, розпорядження даною ділянкою, а також вирубування дерев та кущів, які на ній знаходяться ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речового доказу, яким являється предмет протиправних дій, необхідність запобігання подальшого їх відчуження, розпорядження та користування, а також заборона пошкодження, знищення, перетворення та користування. Зокрема, слідчим суддею встановлено те, що земельна ділянка з приводу якої подане клопотання визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Згідно п.п. 8, 16, 27, 28 постанови КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження. Перевірка стану та умов зберігання речових доказів, правильності ведення документів щодо їх приймання та обліку проводиться щокварталу керівником слідчого підрозділу, підрозділу дізнання. Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, положення чинного законодавства визначають порядок зберігання речових доказів, коло осіб на яких покладено належне зберігання та передбачають випадки передачі майна на відповідальне зберігання.

Зазначене вказує на те, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок контролю та належного зберігання речових доказів у провадженні і саме він вправі вирішувати питання передачі речового доказу на відповідальне зберігання заінтересованим особам або уповноваженим на виконання вимог закону щодо збереження речового доказу особам.

В контексті доводів представника про безпідставне застосування арешту, слід відзначити те, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на земельну ділянку була предметом дослідження в суді апеляційної інстанції. Наведені доводи були відхилені у повному обсязі апеляційним судом та згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 12.01.2021 року колегія суддів апеляційного суду не знайшла підстав для скасування ухвали слідчого судді та залишила таку у силі.

Що стосується доводів представника заявника про те, що у вказаному кримінальному провадженні строки проведення досудового розслідування не продовжувались, а тому такі сплили, слід відзначити наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 615 КПК України, у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених ст. 219 цього Кодексу.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який згодом був продовжений відповідними Указами.

В ході розгляду клопотання встановлено, що у даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлялось.

Таким чином, враховуючи наведене, зокрема те, що у кримінальному провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, а строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених ст. 219 цього Кодексу, приходжу до висновку про необґрунтованість доводів представника заявника у цій частині.

Разом з тим, слідчий суддя не може залишити поза увагою той факт, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває з жовтня 2020 року, що вказує на необхідність звернути увагу слідчих та прокурорів на суворе дотримання органом досудового розслідування положень ст. 28 КПК України, відповідно до яких, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

В свою чергу, судове рішення про відмову керівнику прокуратури у задоволенні позову про скасування державної реєстрації та повернення спірної земельної ділянки, повинно оцінюватись з усіма наявними у кримінальному провадженні доказами у сукупності.

Так, згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Отже, наведені доводи заявника слідчим суддею відхиляються.

Оцінюючи доводи захисника про тривалість досудового розслідування, непричетність ОСОБА_5 до кримінального провадження, не пред`явлення підозри жодній особі, слід також відзначити наступне.

Як наведено вище, слідчий суддя погоджується з доводами представника про те, що з моменту накладення арешту минув достатньо тривалий проміжок часу. Водночас, неможливо не відзначити, що перевірка в процесі проведення досудового розслідування правомірності виведення із лісогосподарського використання наведеної вище ділянки є питанням складним, що зумовлено необхідністю відшукання, витребування, збирання та оцінки відповідних доказів.

Наведені вище мотиви вказують на те, що в ході розгляду клопотання не здобуто належних доказів які свідчать про те, що обставини які стали підставою для накладення арешту на даний час відсутні, а в процесі досудового розслідування перевірені усі факти з приводу необхідності долсідження яких застосовувався відповідний захід забезпечення кримінального провадження.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую те, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення або скасування арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Отже, розглядаючи подане клопотання, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для скасування арешту та задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1