1Справа № 335/6325/23 1-кс/335/1868/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 27.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт з метою збереження речових доказів на наступне майно, яке було вилучено 18.07.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- Мобільний телефон «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператору з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено про те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000226 від 27.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» , зареєстрованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Теплична, 7, яке перебуває у стані приватизації, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом демонтажу наявних на території металевих конструкцій та устаткування, привласнюють майно підприємства переданого до сфери Фонду державного майна України.

Під час проведення подальшого досудового розслідування була отримана інформація, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

18.07.2023 було проведено санкціонований обшук відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, вулиця Корищенка Миколи, будинок 40, кв. 33, в ході проведення якого було вилучено:

- Мобільний телефон «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператору з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Вилучений мобільний телефон має доказове значення у кримінальному провадженні, так як містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

18.07.2023 вищевказане вилучене майно було визнано речовими доказами та визначено місце його тимчасового зберігання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти арешт на перелічене майно, яке було вилучене 18.07.2023 під час проведення обшуку.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання про арешт майна за відсутністю слідчого, на задоволенні клопотання наполягає.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Слідчим суддею були виконані усі можливі дії щодо інформування його про наявність і розгляд цього клопотання, після чого, з урахуванням положень ч.1 ст.172 КПК України, було прийнято рішення про розгляд клопотання без участі осіб, які з`явились.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та він допускається виключно з метою забезпечення:

збереження речових доказів;

спеціальної конфіскації;

конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Для кожної з правових підстав арешту (мети його накладення) кримінальний процесуальний закон визначає особливості розгляду та коло питань, які мають враховуватися слідчим суддею. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна, який накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя має враховувати (ч. 3 ст. 170, ч. 2 ст. 173 КПК України):

правову підставу для арешту майна;

можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та відповідність його критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України;

розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Також на особу, яка подала клопотання про арешт майна, покладено обов`язок довести (ч. 1 ст. 173 КПК України):

необхідність такого арешту;

наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Враховуючи загальні підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна не допускається, якщо не буде доведено, що:

існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначив слідчий в ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» , зареєстрованого за адресою: м. Запоріжжя вул. Теплична, 7, яке перебуває у стані приватизації, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом демонтажу наявних на території металевих конструкцій та устаткування, привласнюють майно підприємства переданого до сфери Фонду державного майна України.

Також встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

18.07.2023 було проведено санкціонований обшук відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було вилучено: мобільний телефон «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператору з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Наведені у клопотанні обставини корелюють обставинам, зазначеним у витязі з ЄРДР, підтверджені наданими детективом матеріалами у мірі, достатній для вирішення питань, пов`язаних з розглядом клопотання, та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Слідчий суддя наголошує, що не вирішує питання про наявність усіх елементів складу злочину, винуватість чи невинуватість осіб у його вчиненні і не визначає ступінь вини таких осіб, а лише на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей констатує достатність підстав вважати можливість вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Зазначене у клопотанні майно відповідає визначенню речових доказів, яке міститься у ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема, воно належить до матеріальних об`єктів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, ці речі стосуються предмета доказування у цьому кримінальному провадженні, та інформація, яка міститься в них, може бути використана як доказ.

Намір використовувати це майно в якості речових доказів був формалізований слідчим постановою від 18.07.2023 року.

Як вже зазначалось завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи слідчого про існування такого ризику є цілком обґрунтованими. Враховуючи наявну можливість виявлення в електронних носіях відомостей та файлів, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вилучене майно може стосуватись обставин кримінального провадження, а тому існує загроза його відчуження, знищення чи пошкодження.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання вказаним слідчим ризикам може бути досягнута.

Зазначене у клопотанні майно належить до переліку майна, на яке може бути накладено арешт (ч. 10 ст. 170 КПК України). Водночас, слідчий суддя враховує застереження щодо можливості тимчасового вилучення мобільних терміналів систем зв`язку, передбачені ч. 2 ст. 168 КПК України. Таке вилучення допускається виключно у випадку, якщо воно обумовлене необхідністю проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, який зазначив, що дослідження інформації, яка міститься у мобільному телефоні в електронному вигляді, може бути здійснене виключно під час проведення відповідного експертного дослідження.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Тож, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 132, 170, 172, 173, 175, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- Мобільний телефон «Nokia», IMEI: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператору з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ,

з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0000226 від 27.04.2023, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1