1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5523/23 1-кп/335/677/2023
20 липня 2023 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благовіщенка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку, раніше засудженого 3 липня 2020 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, звільненого з місць позбавлення волі 16.09.2022 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2023 у даному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. У клопотанні прокурор зазначав, що ухвалою суду від 29.06.2023 ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.08.2023. На теперішній час ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, не зменшилися та продовжують існувати. Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості інкримінованого діяння та наявність ризиків, є передбачені законом підстави для продовження запобіжного заходу строком на 60 днів.
Захисник, обвинувачений в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували, адвокат ОСОБА_5 вважає ризики не доведеними, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, крім того, надав суду копії медичних документів, а саме консультативний висновок від 16.10.2020 про наявність у ОСОБА_4 діагнозу - хронічний гепатит С, та довідки діагностичного дослідження гепатитів від 28.10.2020 і від 03.10.2018, згідно яких в обвинуваченого виявлено вірус гепатиту С, отже з підстав стану здоров`я ОСОБА_4 , просив останнього звільнити з-під варти та обрати йому більш м`який запобіжний захід.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, встановив наступне.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2023 продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під до 27.08.2023 включно у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без права виходу під заставу.
Разом із цим, головуючий суддя буде перебувати у щорічній відпустці з 31.07.2023 по 03.09.2023 включно, що перевищує строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , визначений ухвалою суду від 29.06.2023.
Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
За змістом обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який ч. 5 ст. 12 КК України відносить до категорії тяжких. Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що надавали б суду підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.
Також суд зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази зменшення вказаних ризиків, а також не зазначено відповідних доказів наявності обставин, передбачених ст. 178 КПК України, які могли б бути враховані судом задля зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий.
Отже, в даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, є настільки вагомими, що інший більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
Тому, суд вважає виправданим на даний час тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Щодо клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти та застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу за станом здоров`я, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 28 вересня 1973 року «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
На момент розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 має статус обвинуваченого, ще не є засудженою особою, тобто і не відбуває покарання, отже відсутні правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту. Крім того, слід зазначити, що надана суду медична документація представлена в копії, відсутній висновок спеціальної лікарської комісії про те, що хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує його життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків, а також надана медична документація датована: від 03.10.2018, 16.10.2020, 28.10.2020, (три довідки) дві з яких це результат досліджень, які не є діагнозом та потребують консультації лікаря, однак з 2020 року по 2023 рік ОСОБА_4 до відповідних лікарів не звертався, про стан свого здоров`я не цікавився, обстежень не проводив.
Таким чином, суд доходить висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи той факт, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого злочину із застосуванням насильства, суд вважає недоцільним визначення застави як альтернативи триманню під вартою у цьому кримінальному провадженні.
Отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 194, 291, 314-316, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 17 вересня 2023 року включно у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без права виходу під заставу.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії цієї ухвали.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 20 липня 2023 р.

Суддя ОСОБА_1