КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2366/2023 Категорія: ст. 459 КК України
ЄУН: 754/8631/20 (1-о/754/1/22) Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року,

за участю учасників апеляційного розгляду

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в режимі відеоконференцзв`язку

з ДУ «Київський слідчий ізолятор»

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд за виключними обставинами постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року.

Заява засудженого ОСОБА_6 про перегляд за виключними обставинами постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року повернута особі, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 14 червня 2022 року та призначити новий розгляд його заяви в суді першої інстанції.

Апелянт зазначає, що суддя ОСОБА_1 18 травня 2021 року винесла постанову, якою відмовила у задоволенні клопотання, поданого ним, про приведення вироку Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року стовно нього у відповідність до вимог міжнародних норм права та вимог КПК (в редакції 1960 року) та призначення йому покарання, яке не буде порушувати ст. 3 Конвенції.

За наведених обставин, на переконання апелянта, суддя ОСОБА_1 в силу вимог закону не мала права розглядати подану ним заяву про перегляд її ж постанови за виключними обставинами.

Окрім того, у клопотанні, поданому під час апеляційного розгляду засудженим та яке фактично містить апеляційні вимоги, засуджений посилається на те, що суд першої інстанції згідно з вимогами КПК України не мав права відмовити у відкритті провадження. Також засуджений зазначає про те, що суд першої інстанції вдався в оцінку обставин, що на даній стадії є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, позицію засудженого та захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали даного судового провадження, а також судового провадження № 1-в/754/30/21, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів даного судового провадження та судового провадження № 1-в/754/30/21 встановлено, що вироком Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 93 пп. ж, з, і, 142 ч. 3, 17 ч. 2, 142 ч. 3, 19 ч. 4, 142 ч. 3, 69 ч. 6, 263 ч. 1, 307 ч. 2, 185 ч. 2, 198, 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 21 липня 2005 року вирок Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року - залишено без змін.

З матеріалів судового провадження № 1-в/754/30/21 встановлено, що 24 червня 2020 року засуджений звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року, який було ухвалено у порядку КПК України 1960 року, в частині призначеного покарання у відповідність до вимог закону.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 уточнив своє клопотання та просив суд постановити ухвалу, якою привести вирок Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року стосовно нього у відповідність до вимог міжнародних норм права та вимог КПК України (в ред.1960 року), та призначити покарання, яке не буде порушувати ст. 3 Конвенції, вважаючи, що покарання у виді довічного позбавлення волі йому призначено незаконно у зв`язку із відсутністю правової визначеності закону, яке існувало у період вчинення та судового розгляду інкримінованого йому злочину, а саме за ст. 93 КК України (в ред.1960 року) а також послався на рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2020 року у справі «Дем`ян Іванович Старенький проти України».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року під головуванням судді ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про приведення вироку Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року щодо нього у відповідність до вимог міжнародних норм права та вимог КПК України (в ред. 1960 року) та призначення покарання, яке не буде порушувати вимог ст. 3 Конвенції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 залишена без задоволення, а постанова Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року - без змін.

25 травня 2022 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява засудженого ОСОБА_6 від 20 травня 2022 року про перегляд постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року за виключними обставинами, в якій, з посиланням на норми КПК України в редакції 2012 року, засуджений ставить питання про скасування постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року та на виконання Рішення Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)2021 від 16вересня 2021 року замінити призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Ухвалою суду від 14 червня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд за виключними обставинами постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року, а заява засудженого повернута особі, яка її подала.

Судове рішення обґрунтоване тим, що засудженим ОСОБА_6 подано заяву про перегляд судового рішення - постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року, якою не завершується розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 по суті в суді відповідної інстанції, а тому суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляд на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями ч. 3 ст. 459 КПК України передбачено, що виключними обставинами визнаються:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Відповідно до висновку, який викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/14170/17 (провадження № 51-1836кмо19) від 3 лютого 2020 року, системне, логічне й телеологічне тлумачення норм, що містяться в главі 34 КПК України, вказує на те, що перегляду за нововиявленими та виключними обставинами підлягають не всі судові рішення, а лише ті, якими завершується розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції.

Ухвала (постанова) суду про відмову у задоволенні клопотання про приведення вироку у відповідність не підлягає перегляду за виключними обставинами, оскільки такими ухвалами не закінчується розгляд кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що, у разі встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, або встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, можливий перегляд за виключними обставинамисаме вироку суду, яким завершився розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.

Засудженим ОСОБА_6 подана заява про перегляд постанови суду, якою відмолено у задоволенні його клопотання про виправлення/приведення у відповідність до вимог міжнародних норм вироку Апеляційного суду АР Крим від 26 січня 2004 року, який було ухвалено в порядку КПК України (в ред. 1960 року).

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/14170/17 (провадження № 51-1836кмо19) від 3 лютого 2020 року, положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на те, що засудженим подана заява про перегляд судового рішення - постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року, якою не завершується розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 по суті в суді відповідної інстанції, з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 522/14170/17 (провадження № 51-1836кмо19) від 3 лютого 2020 року, положень КПК України, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у відкриття провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 та повернення заяви особі, яка її подала.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суддя ОСОБА_1 в силу вимог закону не мала права розглядати подану ним заяву про перегляд постанови за виключними обставинами, то вони є непереконливими.

Підстави недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні передбачені ст.. 76 КПК України.

Так, положеннями ст.. 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Окрім того, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.

Не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції,

Однак, ОСОБА_6 не наведено жодної з підстав, передбаченої ст.. 76 КПК України, яка б унеможливлювала розгляд його заяви про перегляд постанови суду першої інстанції від 18 травня 2021 року суддею ОСОБА_1 .

За наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а, відтак, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст..ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4