У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно.

Із матеріалів клопотання слідує, що 27.07.2023 слідчими СВ ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області було розпочато кримінальне провадження за фактом самовільного захоплення земельної ділянки та самовільного встановлення на ній тимчасової споруди гаражного приміщення ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 , яка розташована в охоронній зоні повітряних ліній електропередач, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України.

28.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

На даний час виникла необхідність в накладенні арешту на вказану земельну ділянку та наявну на ній споруду, оскільки земельна ділянка належить до земель комунальної власності житлової та громадської забудови, власником та розпорядником якої є Скалатська міська рада і є предметом даного кримінального правопорушення. Накладення арешту на земельну ділянку необхідне для забезпечення її належного та законного збереження в такому вигляді, в якому вона перебуває на даний час.

В судове засідання прокурор та володілець майна не з`явилися, що в силу положень ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду цього клопотання.

Вивчивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного переконання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

В поданому клопотанні прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку, яка знаходиться поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі у прогоні опор №65-66 ПЛ-10 кВ ТП 110/35/10 «Скалат», яка належить до земель комунальної власності житлової та громадської забудови, власником та розпорядником якої є Скалатська міська рада, на якій ОСОБА_4 самовільно встановила тимчасову споруду металевий гараж, обгородивши дану територію металевим парканом.

Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ч.1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Разом з тим, в клопотанні не конкретизовано місцезнаходження земельної ділянки, на яку необхідно накласти арешт, її площу та межі, кадастровий номер.

На думку слідчого судді, зміст клопотання про накладення арешту на майно, не дає достатніх підстав для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України.

Крім того, прокурором не доведено необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, проаналізувавши клопотання та матеріали долучені до нього, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000152.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутня при її постановленні, в той же строк з дня отримання нею копії судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_1