КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3689/2023 Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002194, внесеного до ЄРДР 29 вересня 2022 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівки Ружинського району Житомирської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого:

- 22 жовтня 1996 року вироком Димитрівського районного суду Донецької області за ч. 3 ст. 80, ч. 2 ст.140, ч.2 ст.141, ч.3 ст.141, ч.2 ст.142, ст.42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,звільненого умовно-достроково 26 січня 2004 року на 1 місяць 8 днів;

- 12 серпня 2004 року вироком Красноармійського районного суду Донецької області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

- 25 лютого 2005 року вироком Красноармійського районного суду Донецької області за ч.2 ст.187, 71 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 17 вересня 2009 року умовно-достроково на 2 роки 6 місяців 27 днів;

- 17 вересня 2015 року вироком Димитрівського районного суду Донецької області за ч.2 ст.187 КК України до 2 років позбавлення волі, 22 грудня 2016 року умовно-достроково звільнений на 10 місяців 21 день;

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8 захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 29 вересня 2022 року близько 17:00 год. на території тимчасового табору, який облаштували особи без постійного місця проживання, серед зелених насаджень, де ростуть чагарники та дерева, що знаходяться поряд з будинком за адресою: АДРЕСА_2 , перебували безхатченки, а саме ОСОБА_6 та його співмешканка ОСОБА_9 , які вживали алкогольні напої. Поряд з вказаними особами на відстані приблизно 50 метрів відпочивала інша компанія безхатченків, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які теж вживали алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та розпочав словесний конфлікт з приводу того, що ОСОБА_9 збирає сміття з контейнерів, які вважає «своїми» ОСОБА_12 , у зв`язку з чим останній здає до пункту здачі вторинної сировини невеликі об`єми макулатури та отримує менше коштів.

Почувши, що ОСОБА_12 зробив зауваження ОСОБА_9 , яка являється співмешканкою ОСОБА_6 , останній розізлився та почав висловлюватися до ОСОБА_12 нецензурною лайкою та проганяти його до іншої компанії. Після того, як ОСОБА_12 відійшов на кілька десятків метрів, останній почав гучно кричати в бік ОСОБА_6 та ображати його словесно. Зрозумівши, що ОСОБА_12 продовжує висловлюватися у бік ОСОБА_6 нецензурними словами, в останнього виник злочинний умисел на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_12 , ОСОБА_6 підбіг до останнього та, піднявши з землі гострий колюче-ріжучий предмет типу клинка ножа, тримаючи його у правій руці, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті потерпілому, наніс ним один удар в область тулуба, а саме на межі грудей та правої сторони живота ОСОБА_12 , після чого зник з місця події в невідомому напрямку.

Відповідно до Висновку експерта №011-4883-2022 від 14 грудня 2022 року Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено:

А) колото-різану рану (рану №1) на межі грудей та живота справа, по краю реберної дуги, від якої відходить рановий канал, що йде спереду-назад, справа-наліво та зверху-донизу, по ходу якого ушкоджується: підшкірно-жирова клітковина, фасація та тканина прямого м`язу живота справа (у вигляді наскрізного ушкодження), очеревина (у вигляді наскрізного ушкодження), ліва частка печінки (у вигляді наскрізного ушкодження), малий сальник (у вигляді наскрізного ушкодження), і який сліпо закінчується в сальниковій сумці, маючи при цьому довжину близько 15-17 см); садно на тильній поверхні лівої кисті.

В) Наявність крові в черевній порожнині (близько 2200 мл). Слабке кровонаповнення судин внутрішній органів, шунтування кровотоку в нирках; набряк-набухання головного мозку, поодинокі смугасті крововиливи на ендокарді лівого шлуночку.

Враховуючи характер та зовнішній вигляд ушкоджень, дані медико-криміналістичного дослідження слід вважати, що: а)колото-різана рана утворилася внаслідок дії плечастого гострого колюче-ріжучого предмету, по типу клинка ножа, що має обух з добре вираженими ребрами з одного боку та ріжучу кромку (лезо) з протилежного.

Ушкодження, описані в п. А) виникли незадовго (до 30-40 хв.) до настання смерті, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають у причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням печінки, розвитком крововтрати та шоку, на що вказує вище перелічене в А), В).

Цим же вироком вирішено питання речових доказів у провадженні.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, на думку захисника, суд першої інстанції не врахував ряд обставин, які характеризують ступінь тяжкості учиненого кримінального правопорушення та суттєво впливають на його зменшення, а також особу обвинуваченого. Так, як зазначає апелянт, під час призначення покарання суд не врахував, що обвинувачений активно сприяв органу досудового розслідування та, коли на місце події приїхали працівники поліції, останній з`явився до правоохоронців із зізнанням.

Крім цього, під час призначення покарання суд не врахував, що обвинувачений до затримання працював двірником, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується позитивно.

Окрім того, захисник акцентує увагу на тому, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 було лише враховано те, що ОСОБА_6 раніше судимий, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги захисника, вказавши, що він вчинив злочин та повинен за нього нести відповідальність, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і ніким з учасників апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфіковані правильно.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого захисником ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду, як і будь-ким з учасників апеляційного розгляду, не оспорюються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому інших обставин, які впливають на розмір призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції наведені вимоги дотримані.

З оскаржуваного вироку встановлено, що при обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, віднесений кримінальним законом до категорії злочинів особливої тяжкості; особу обвинуваченого, який не працює, у побуті характеризується посередньо, не одружений, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий; обставину, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - визнання вини та щире каяття, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 1 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі, та вважав таке покаранням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, можливо лише з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, і підстави для пом`якшення йому розміру призначеного покарання відсутні, оскільки обставини справи та дані про особу обвинуваченого не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання.

При цьому, колегія суддів враховує, що обвинуваченому призначене покарання у виді позбавлення волі у межах, наближених до мінімальних, передбачених санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

Таким чином, на переконання колегії суддів, розмір призначеного обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, вимогам ст. 65 КК України та меті покарання.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не враховано такої обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, - активне сприяння розкриттю злочину, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів на підтвердження наявності такої обставини матеріали справи не містять та стороною захисту не надано.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а, відтак, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, обвинуваченим, який утримується під вартою, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4