КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 18 квітня 2023 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянин України, офіційно не працевлаштовний, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 18 квітня 2023 року, визначено заставу в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 342 000 гривень, покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або визначити розмір застави відповідно до КПК України, якщо суд прийде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу.

Захисник вважає, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, зазначає про необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 .

Стверджує, що повідомлення про підозру останньому вручено через 31 годину після затримання, у діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, а наявні лише цивільно-правові відносини.

Зауважує, що з так званими потерпілими укладено попередні договори та підписані акти приймання-передачі грошових коштів, а тому ОСОБА_5 не мав на меті незаконно заволодіти грошовими коштами та не здати в експлуатацію об`єкти.

Крім того, вказує, що у матеріалах кримінального провадження містяться фотокопії об`єктів будівництва, а один із трьох таких об`єктів перебуває на фінальному етапі.

На переконання захисника, органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявлених у клопотанні ризиків.

Стверджує, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, раптом почав існувати після попереднього застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

На переконання захисника, для підтвердження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення повинна надати суду докази того, що підозрюваний вчиняє, раніше вчиняв чи має намір вчинити якісь конкретні дії, метою яких є незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, а сама лише наявність свідків та потерпілого у кримінальному провадженні не може автоматично означати, що такий ризик існує.

Зазначає, що на підтвердження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування посилається не інакше як на формальні причини, а саме: відсутність офіційного місця роботи та джерела прибутку у підозрюваного, його сімейний стан, зокрема, що він не одружений.

Вказує, що відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особо схильна до повторних вчинень злочинів.

Вважає, що з урахуванням того, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав, визначених у ст. ст. 177, 178 КПК України, тому і відповідно не було підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі з визначенням застави.

Стверджує, що незаконне утримання ОСОБА_5 в умовах Київського слідчого ізолятора є недоцільним, пагубно шкідливим для його стану здоров`я.

На переконання захисника, відносно підозрюваного ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, що відповідало б завданням кримінального провадження та виконанню останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зауважує, що у ОСОБА_5 є постійне місце проживання і він може знаходитися за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 жовтня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000161, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України.

17 січня 2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах; у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах та наркотичних засобів без мети збуту, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України.

19 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 березня 2023 року.

14 березня 2023 року постановою керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 строк досудового розсування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

15 березня 2023 року слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою до 60 діб, з визначенням застави в розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 15 березня 2023 року клопотання слідчого задоволено, продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 18 квітня 2023 року, визначено заставу в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного у їх сукупності та прийшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 309 КК України.

Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Крім того, слідчий суддя правильно визначив розмір застави підозрюваному, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, врахувавши при цьому існуючі ризики та дані про особу підозрюваного у їх сукупності, визначив заставу у розмірі 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно з нормами матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що 13 квітня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою, тобто оскаржуване рішення суду фактично втратило свою актуальність.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 18 квітня 2023 року, визначено заставу в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/9987/23-к Справа №11-сс/824/2284/2023 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1