Ухвала

Іменем України

29 червня 2023 року

м. Київ

справа № 461/5902/22

провадження № 51 - 3009 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 березня 2023 року,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185; ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за вироком Франківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2021 року у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14 січня 2022 року у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Цивільний позов ПП «Мережа-Сервіс Львів» до ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПП «Мережа-Сервіс Львів» матеріальні збитки в розмірі 288 грн. 20 коп.

УхвалоюЛьвівського апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2023 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам ст. 427 КПК України, і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.

Також засудженому було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

На виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_4 надіслав нову касаційну скаргу (вх. № 17126/0/170-23 від 27.06.2023).

Проте вимог ст. 427 КПК України засудженим ОСОБА_4 не дотримано, вказані в ухвалі недоліки усунуто не в повному обсязі.

Зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2023 року про залишення без руху касаційної скарги, зазначалось про те, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не наводив конкретних порушень норм матеріального або процесуального закону, які відповідно до ст. 438 КПК України можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції. Всупереч законодавчим приписам у поданій касаційній скарзі не містилось обґрунтування заявлених вимогз урахуванням положень ч. 1 ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

У касаційній скарзі, поданій на усунення зазначених недоліків, засуджений ОСОБА_4 не виправив даний недолік.

Також в ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2023 року про залишення без руху касаційної скарги зазначалось про те, що згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Укасаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 відсутні вимоги до суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, засудженому було запропоновано зазначити вимогу щодо оскаржуваного судового рішення, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК України, обґрунтувати свою вимогу з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 цього ж Кодексу.

У прохальній частині касаційної скарги, поданої на усунення зазначених недоліків, засуджений ОСОБА_4 просить «суд уважно послухати, що відбувалось на суді, подивитиь відео і винести справедливий вирок». Тобто даний недолік засуджений ОСОБА_4 також не усунув.

Крім того, в ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2023 року зазначено, що згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. Засуджений ОСОБА_4 адресував касаційну скаргу Київському Касаційному суду, в той час як судом касаційної інстанції є Касаційний кримінальний суд Верховного Суду.

Касаційну скаргу, подану на усунення недоліків, засуджений ОСОБА_4 адресує знову невірно - Київському Касаційному суду України.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 не виконав вимог, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2023 року про залишення без руху його касаційної скарги, та усунув недоліки касаційної скарги не в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 березня 2023 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3