Справа № 346/2442/23
Провадження № 1-в/346/212/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого: Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області: 22.11.1999 року - за ч. 2 ст.141, ч. 3 ст.140, ч.2 ст. 140, ч. 3 ст.81, ч. 3 ст. 82 КК України, на підставі ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна (звільнився 31.08.2004 року по відбуттю покарання); 18.03.2005 року - за ч. 1 ст. 355 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців (звільнився 11.04.2005 року по відбуттю покарання); 25.01.2010 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області - за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 грн. (який сплачено 15.02.2010 року); 28.12.2012 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 28.03.2013 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 28.12.2012 року виконувати самостійно; 14.04.2020 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області - за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; засудженого вироком Іллічівського районнного суду міста Маріуполя Донецької області від 18.06.2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.04.2020 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,-

початок строку: 02.11.2020 р.

кінець строку: 02.05.2024 р.

в с т а н о в и в :

захисник засудженого ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним клопотанням, в якому зазначає, що вищевказаним вироком від 18.06.2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. ст. 70, 71 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Строк можливого застосування умовно-дострокового звільнення 02.03.2023 року. Відповідно до виписки з протоколу від 16.03.2023 року засідання адміністративної комісії відмовлено у направленні матеріалів до суду.

Вказує, що за час тримання в ДУ Маріупольський слідчий ізолятор ОСОБА_5 порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. За час відбування покарання в ДУ Селидівська виправна колонія (№ 82) порушень вимог режиму утримання він не допускав, стягнення не накладались, оголошено 3 заохочення. В ДУ «Коломийська ВК (№ 41)» засуджений відбуває покарання з 16.04.2022 року, за час відбування якого не допускав порушень режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, оголошено 1 заохочення. Згідно з характеристикою, періодично залучається до праці у виробничій майстерні робітником в дільниці по виготовленні меблів з ротангу, норми виробітку виконує під контролем, до роботи відноситься посередньо. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує під контролем працівників адміністрації. На заходи виховного впливу реагує посередньо, робить не завжди належні висновки. У відношенні до працівників адміністрації ввічливий та тактовний, однак, робить це з метою поблажливого ставлення до себе. Законні вимоги представників адміністрації виконує під контролем. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». ОСОБА_5 згідно з довідкою відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку вказаної установи отримує заробітну плату, зокрема, за період з 16.04.2022 року по 31.03.2023 року в сумі 6 180 грн. Крім того, не дивлячись на відсутність робочих місць для всіх засуджених, охочих працювати, (як зазначено начальником установи на плановій виїзній нараді з понад 400 охочих працювати роботу мають 120 осіб) він працевлаштований та отримує заробітну плату. Відповідно до довідки про заохочення та стягнення йому оголошено 4 заохочення, дисциплінарні стягнення не накладались, виконавчий лист не поступав. Відтак, останній дотримується правил внутрішнього та трудового розпорядку колонії, працює, виконує роботи з благоустрою, із засудженими не конфліктний, підтримує зв`язок з родичами, вину у скоєному визнав та глибоко кається, має бажання захищати Батьківщину, про що повідомляв адміністрацію установи під час опитування. Місце його реєстрації є тимчасово окупованою територією. У разі умовно-дострокового звільнення він проживатиме в АДРЕСА_2 в соціально-психологічному центрі реабілітації, що підтверджується відповідним повідомленням ГО «Нове покоління Україна». Оскільки ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, захисник просить умовно-достроково звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вищевказаним вироком суду.

В судовому засіданні захисник та засуджений вказане клопотання підтримали із зазначених підстав. Засуджений просить подане клопотання задовольнити та умовно-достроково звільнити його від подальшого відбування покарання, оскільки має намір створити сім`ю та вести законослухняний спосіб життя. Захисник просить врахувати, що засуджений працевлаштований в установі, має 4 заохочення, у нього відсутні стягнення, а також у випадку його звільнення він матиме статус внутрішньо переміщеної особи та можливість отримання щомісячних виплат в сумі 2 000 грн. і гуманітарної допомоги. Зі слів засудженого він брав участь у самодіяльності, а саме читав вірші на заході, присвяченому пам`яті загиблим солдатам (орієнтовно 2022 рік), а також працював в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)» в промисловій зоні на склотарі, про що ймовірно йдеться в характеристиці, наданій вказаною установою.

Представник адміністрації колонії в судовому засіданні у вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила та зазначила, що комісією установи відмовлено в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 та скеруванні матеріалів до суду як такому, що не довів своє виправлення. Враховуючи, що для вирішення питань такого роду береться до уваги весь період відбування покарання, а не безпосередньо, що передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, а також, враховуючи характеристику засудженого, згідно з якою роботи ним виконуються під контролем адміністрації установи, вважає, що своїм ставленням до праці засуджений не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання захисника.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.п.1, 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст. 50 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Оскільки питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то важливим питанням є ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Між тим, примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно норм закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

З характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 28.04.2023 року вбачається, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 02.11.2020 року. За час тримання в ДУ Маріупольський слідчий ізолятор порушень вимог режиму утримання засуджений не допускав, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. Під час тримання в ДУ Селидівська виправна колонія ( № 82 ) порушень вимог режиму утримання він не допускав, стягнення не накладались, оголошено 3 заохочення. В ДУ «Коломийська ВК (№ 41)» засуджений відбуває покарання з 16.04.2022 року, за час відбування якого не допускав порушень режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, оголошено 1 заохочення. Періодично залучається до праці у виробничій майстерні робітником в дільниці по виготовленні меблів з ротангу, до роботи відноситься посередньо, норми виробітку виконує під контролем. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує під контролем працівників адміністрації. На заходи виховного впливу реагує посередньо, робить не завжди належні висновки. У відношенні з іншими засудженими не конфліктний, з представниками адміністрації ввічливий, тактовний, однак, робить це з метою поблажливого ставлення до себе. Законні вимоги представників адміністрації виконує під контролем. Санітарно-гігієнічних норм не дотримується, зовнішній вигляд не завжди охайний. В індивідуальних бесідах не завжди відвертий. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». 21.01.2022 року засіданням комісії відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, 18.08.2022 року у застосуванні ст. 82 КК України по заяві засудженого (а.с. 14-15).

Згідно з характеристикою на ОСОБА_5 від 20.01.2021 року (погодженою заступником начальника ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)») за час відбування покарання в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» засуджений характеризувався посередньо, до праці не залучався, заохочень та стягнень не мав. 11.06.2021 року прибув до ДУ «Селидівська виправна колонія (№ 82)», де був працевлаштований в цеху по переробці вторинної сировини у якості різнороба, за що мав 2 заохочення правами начальника установи, режим утримання не порушував, стягнень не мав. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Згідно зі ст. 127 КВК України приймає участь у роботі самодіяльних організацій «Виробнича» та участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу відповідно до п. 5 ст. 123 КВК України. Однак, згідно зі ст. 124 цього Кодексу не приймає участь у реалізації основних напрямків форм і методів соціально виховної роботи, щоб сприяли його позитивному ставленню на життєві позиції, які б відповідали соціально правовим нормам суспільно-правової діяльності. Зв`язок з рідними не підтримує (арк..особ. справи № 20).

Суд звертає увагу, що 21.01.2022 року засіданням комісії Державної установи «Селидівська виправна колонія» (№82)» відмовлено засудженому ОСОБА_5 у застосуванні ст.101 КВК України як такому, що не заслуговує, згідно з довідкою оперуповноваженого оперативного відділу; 18.08.2022 року засіданням комісії Державної установи «Коломийська виправна колонія» (№41)» відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України по його заяві; 16.03.2023 року засіданням адміністративної комісії установи з розгляду питання щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ( ст. ст. 81, 107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України) відмовлено засудженому ОСОБА_5 у застосуванні вказаних статей, як такому, що не довів своє виправлення (а.с. 21, арк. особ. справи № 13, 19, 22, 57).

В довідці від 02.12.2021 року ст. оперуповноваженого оперативного відділу ДУ «Селидівська виправна колонія (№ 82)» вказано, що під час вивчення особової справи та співбесіди із засудженим ОСОБА_5 встановлено, що останній не має соціальних зв`язків, а також перебуває на обліку в медичному центрі з профілактики та лікування залежності з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання комбінованих наркотичних речовин, синдром залежності» та схильний до вживання спиртних напоїв (арк. особ. справи № 22).

Згідно з даними довідки № 72 про працевикористання засудженого ОСОБА_5 та довідки про доходи № 6/1654 від 28.04.2023 року за період з квітня 2022 року по березень 2023 року у відповідній графі (з квітня по липень 2022 року; грудня 2022 року по січень 2023 року) відсутні будь-які дані, що стосуються його працевлаштування; з серпня по листопад 2022 року та з лютого 2023 року по березень 2023 року він працював та отримував заробітну плату (за період з 16.04.2022 року по 31.03.2023 року його заробітна плата становила 6 180 грн. (а.с 19, арк. особ. справи № 53 ), однак, зі змісту характеристики, періодично залучається до праці, норми виробітку виконує під контролем, до робіт відносить посередньо, роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує під контролем представників адміністрації, на заходи виховного впливу реагує посередньо, що не може свідчити про належне доведення того, що він став на шлях виправлення.

У відомостях щодо проведення оцінки ризиків повторного вчинення кримінального правопорушення на засудженого ОСОБА_5 вказано, що у засудженого встановлено середній рівень такого ризику (а.с. 20, арк. особ. справи № 54).

Згідно з психологічною характеристикою засудженого ОСОБА_5 останній повільний, важко пристосовується до нових обставин, дискомфортно почувається у нових, незнайомих обставинах, у конфлікти вступає рідко, виступаючи скоріше пасивною, ніж активною стороною та вказано рекомендації: краще всього надавати роботу, де може від початку і до кінця працювати в одному звичному темпі; не зловживати частою зміною роботи та колективом, тому, що важко пристосуватися до зміни умов; стійкий та непохитний в поглядах, тому, в присутності інших, в дискусії та полеміки не входити, це краще робити в індивідуальній розмові (арк. особ. справи № 56).

Відповідно до даних довідки про заохочення та стягнення засудженого від 28.04.2023 року за весь час відбування покарання засудженому ОСОБА_5 11.10.2021 року, 11.01.2022 року, 01.04.2022 року та 04.07.2022 року оголошено подяки (за зразкову поведінку та активну участь в благоустрої установи), дисциплінарні стягнення не накладались (а.с. 16 ).

Слід зазначити, що застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Крім того, обов`язковими умовами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є відбуття визначених ч.3 ст.81 КК України частин покарання в залежності від ступеня тяжкості вчиненого злочину, форми вини та кримінального минулого засудженого.

Судом встановлено, що строк початку відбування покарання засудженому рахується з 02.11.2020 року, кінець строку 02.05.2024 року, призначеного судом покарання за умисний тяжкий злочин (ч. 3 ст. 185 КК України).

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Суд враховує, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, і хоча він відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад одинадцять місяців, що є значним терміном для звільнення, на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Таким чином, на переконання суду, з врахуванням згаданих вище обставин справи в даному випадку відсутні достатні правові підстави для застосування до засудженого ст. 81 КК України, оскільки процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Вище зазначене свідчить про те, що засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що є підставою для умовно-дострокового звільнення, враховуючи, що він періодично залучається до праці, до роботи відноситься посередньо, норми виробітку та роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує під контролем працівників адміністрації, на заходи виховного впливу реагує посередньо. Посилання захисника на участь засудженого у самодіяльності в 2022 році (читанні віршів на заходах) не підтвердились матеріалами його особової справи. Під час розгляду клопотання не наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим. Тому в задоволенні клопотання захисника засудженого слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.6 КВК України, ст.81 КК України, керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , засудженого вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18.06.2020 року за ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, з урахуванням вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.04.2020 року, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1