490/2888/21 04.07.2023
н/п 1-кп/490/75/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2888/21
У Х В А Л А

04 липня 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000056 від 20.07.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про виключення з числа доказів копій всіх протоколів негласних слідчих (розшукових) дій з додатками до них, які містяться у матеріалах кримінального провадження №000056. Вказане клопотання захисник обґрунтовує тим, що постановою від 20.07.2016 року матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_3 виділено із кримінального провадження №0000128 в окреме кримінальне провадження №000056, де було зазначено, що виділено матеріали як в копіях, так і оригіналах без конкретної деталізації. 09.03.2023 року прокурором винесена аналогічна постанова, де деталізовано опис матеріалів досудового розслідування, виділених з кримінального провадження №0000128, та згідно якої всі протоколи негласних слідчих (розшукових) дій виділялись в копіях. Водночас, станом на 20.07.2016 року редакція частини 3 статті 254 КПК України, яка діяла на той момент, передбачала, що виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчих розшукових дій та додатків до них не допускається. Частиною 3 статті 99 КПК України передбачено, що сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. З урахуванням того, що копії матеріалів не могли бути засвідчені, так як закон це не дозволяв та вони були виготовлені незаконно, сторона захисту на підставі ч.3 ст.358 КПК України просить виключити їх з числа доказів.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання свого захисника.

Прокурор проти задоволення вказаного клопотання захисника заперечував та зазначив, що оригінали протоколів негласних слідчих (розшукових) дій містяться в матеріалах кримінального провадження №0000128, з якого було виділено окреме кримінальне провадження №000056 відносно ОСОБА_3 .. Станом на сьогоднішній день, матеріали кримінального провадження №0000128 перебувають на розгляді в Одеському апеляційному суді, тому надати оригінали вказаних протоколів не є можливим. Крім того, в матеріалах кримінального провадження №000056 наявна ухвала Миколаївського апеляційного суду, відповідно до якої надано дозвіл на використання у даному кримінальному провадженні інформації, отриманої за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000128. Слідчим суддею Миколаївського апеляційного суду перевірено законність і допустимість зібраних доказів та надано дозвіл на використання саме протоколів НСРД і інформації, яка в них міститься, а також інформації на копіях. Також, зауважив, що під час проведення досудового розслідування прокурором було заявлено клопотання про об`єднання вказаних кримінальних проваджень, однак судом у задоволенні клопотання відмовлено.

Захисник ОСОБА_5 на зазначене прокурором зауважив, що Миколаївський апеляційний суд надав дозвіл на використання матеріалів у даному кримінальному провадженні, а не їх копій чи копій додатків.

Вислухавши думку учасників процесу та оцінивши наведені захисником доводи, що стосуються заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

На підставі ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд, зокрема, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У відповідності до ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; висновки ревізій та акти перевірок.

Згідно ч.3 ст.99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Окрім цього, згідно ч.3 ст.358 КПК України, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа.

Надаючи оцінку доводами сторони захисту щодо неможливості дослідження в якості доказів сторони обвинувачення протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, суд виходить з того, що статтею 22 КПК України презюмується змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що за своїм змістом полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Дотримання процесуального порядку та форми отримання доказів передбачає отримання їх у порядку, передбаченому КПК України для слідчих та процесуальних дій. Загальні вимоги та процесуальний порядок проведення передбачено нормами КПК України.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні "Перес проти Франції" від 12.02.2004 року вказав, що "дія статті 6 Конвенції полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи".

З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що без перевірки всіх інших доказів сторони обвинувачення та в разі наявності і доказів захисту, суд буде позбавлений можливості встановити всі обставини та підстави отримання таких документів. Тому, на думку суду, виключення даних протоколів з числа доказів, на цій стадії судового провадження, є недопустимим, і у конкретно даному випадку, потягне за собою як наслідок недослідженість обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для виключення протоколів, про які зазначає у своєму клопотанні сторона захисту, з числа доказів на цій стадії судового провадження, та вважає за необхідне дослідити їх в ході судового розгляду.

Враховуючи те, що згідно ст.89 КПК України, за загальним правилом, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, суд приходить до висновку, що заявлене стороною захисту клопотання є передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст.84, 89, 94, 99, 358, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про виключення з числа доказів копій протоколів негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1