печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідування Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000160 від 22.02.2021,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023 прокурор першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000160 від 22.02.2021.

Так, клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 від 22.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 4 ст. 190 КК України.

У цьому кримінальному провадженні 01.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто у вчинені службової недбалості - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023, справа №757/4641/23-к стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці в межах строків досудового розслідування, тобто до 1 квітня 2023 року та покладено процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, на той самий строк.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 від 22.02.2021 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 1 травня 2023 року.

Строк дії запобіжного заходу та обов`язків, застосованих судом визначено до 1 квітня 2023 року включно.

Прокурор вказує, що для завершення досудового розслідування необхідно провести слідчі (розшукові) та процесуальні дії, результати яких дадуть змогу з`ясувати всі обставини вказаного кримінального правопорушення та визначити остаточну кваліфікацію дій підозрюваного, зокрема здійснити огляди вилученої в Міністерстві енергетики України документації щодо листування з операторами ГРС, укладання та виконання зазначених вище додаткових угод та договорів відповідно до постанови № 95, а також документів щодо проходження цього листування у системі діловодства; встановивши всіх службових осіб Міненерговугілля, причетних до візування договорів та протоколів розбіжностей з окремими операторами ГРС - АТ«Дніпрогаз», АТ «Запоріжгаз», АТ «Київоблгаз», ВАТ «Кіровоградгаз», АТ «Луганськгаз», АТ «Львівгаз», ПАТ «Мелітопольгаз», ПрАТ «Тернопільгаз», ПрАТ «Уманьгаз», АТ «Херсонгаз», ПАТ «Черкасигаз», вилучити копії наказів, розпоряджень та інших документів про прийняття їх на роботу (призначення, переведення), їх посадових, службових інструкцій, що були чинними у період з 01.01.2017 по 31.12.2017, а також положень про відповідні департаменти, управління, відділи, у яких ці особи працювали, а також з метою встановлення цих обставин надіслати письмові запити до вказаних операторів ГРС у порядку ст. 93 КПК України; систематизувати та оглянути вилучену в Кабінеті Міністрів України документацію щодо розробки, погодження, візування проєкту постанови № 95, її підписання та прийняття; оглянути документацію щодо розробки, погодження, візування проєктів постанов про внесення змін до постанови № 95, їх підписання та прийняття; у повному обсязі зібрати матеріали, що характеризують особу підозрюваного; за результатами виконання цих та інших необхідних слідчих та процесуальних дій вирішити питання про кваліфікацію дій підозрюваного та достатність доказів для повідомлення про підозру іншим особам, у тому числі службовим особам Міненерговугілля та операторів ГРС; забезпечити виконання вимог ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Тож ураховуючи, що всі вичерпні докази у кримінальному провадженні ще не зібрано, а досудове розслідування триває, на теперішній час виникли обґрунтовані підстави у продовженні строку застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу не зменшились і на теперішній час.

Так, у ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона обвинувачення вважає, що на цей час вказані ризики не зменшилися, є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують продовження строку запобіжного заходу та дії обов`язків, застосованих до підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023 у справі №757/4641/23-к

Зокрема, підставою продовження строку запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п. п. 1, 3-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки будучи високопосадовцем, здобув сталі соціальні зв`язки, які нададуть йому змогу переховуватися від слідства, що унеможливить проведення з ним слідчих дій;

- у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній і призначення покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду;

- ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість вчинення ним кримінального правопорушення, невідворотність покарання за це, може планувати втечу від органів досудового розслідування;

- ОСОБА_5 на даний час постійно проживає у Львівській області, що є прикордонною областю та може мати відповіді зв`язки та знайомств для незаконного перетину кордону України;

- на цей час стороною обвинувачення вживаються заходи до встановлення всіх обставин вчинення ОСОБА_5 , злочину, у тому числі допит свідків, призначення експертиз та відшукання речей і документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні;

- ОСОБА_5 має можливість впливати на свідків, значна частина яких є працівниками Міненерго, які володіють інформацією щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, з метою схилення останніх до відмови давати показання чи давати неправдиві показання у кримінальному провадженні;

- підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час обіймав політичну посаду, був членом Кабінету Міністрів України - вищого органу в системі органів виконавчої влади, що свідчить про наявність у нього стійких особистих та ділових зв`язків серед службових осіб у структурах органів державної влади, відповідних організаційних можливостей, які можуть бути використані ним для здійснення адміністративного впливу на правоохоронні органи під час здійснення досудового розслідування.

Прокурор вказує, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину, рівень соціальних зв`язків підозрюваного, відомості, що характеризують його особу, попередній досвід роботи, з метою запобігання наявних вищевказаних ризиків, продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту в нічний час буде найбільш дієвим та оптимальним заходом, який забезпечить виконання ним покладених обов`язків, а з іншого боку мінімальним чином обмежить його пересування та інші права.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання, зазначили, що підозра є необґрунтованою, ризики є не підтвердженими. Підозрюваний належним чином виконує всі обовязки та зацікавлений у досудовому розслідуванні, а тому просили відмовити в задоволенні клопотання або застосувати запобіжний захід у вигляді особитого зобов`язання.

Окрім цього, підозрюваний вказув, що він є військовослужбовцем і має бажання захищати державу, а домашній арешт перешкоджає виконанню його обов`язку.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 181 КПК України зазначено, що домашній арешт - це запобіжний захід, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби.

Згідно ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчим суддею враховані вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Долучені до клопотання докази, містять певні дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що в контексті даного розгляду не вирішує питання доведеності вини підозрюваного. Однак докази в матеріалах клопотання не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як на думку слідчого судді він є занадто суворий та не відповідає ступеню ризиків у кримінальному провадженні.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування суворо запобіжного заходу.

Зокрема, при розгляді клопотання встановлено, що вищенаведені у клопотанні слідчого ризики не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Фактично ці ризики, за переконанням слідчого судді, мають мінімізований ступінь їх здійснення, а прокурор в судовому засіданні не довів обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, для запобігання вказаним ризикам.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, слідчий суддя вважає, що доказів того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування таких ризиків є лише припущеннями прокурора.

При цьому, ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Щодо інших ризиків на які посилався прокурор, такого як незаконно впливати на свідків, потерпілих; та інше, то вони є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваного, та, як, наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями прокурора.

Дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я і те, має постійне місце проживання та родину свідчить на користь останнього, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в свою чергу спростовує доводи слідчого щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки були спростовані доводами підозрюваного та захисника.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000160, а саме: до 01.05.2023 включно, з одночасним покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідування Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000160 від 22.02.2021- відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000160 від 22.02.2021, до 01.05.2023 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000160;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0000160.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення в частині відмови у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя ОСОБА_1