В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 07.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Очеретувате Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2023 року близько 21 години 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебувала за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у якої в цей час перебували її син ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_8 .

У той момент до будинку, зайшов ОСОБА_6 та перебуваючи у приміщення кухні почав спілкуватися з ОСОБА_7 , внаслідок чого між ними раптово виникла словесна сварка та почалася штовханина, у той момент ОСОБА_4 , яка перебувала в даній кімнаті, з метою припинення конфлікту почала їх розбороняти та її син ОСОБА_6 , відштовхнув її від себе внаслідок чого вона впала на підлогу.

В цей час та місці у ОСОБА_4 раптово виник прямий умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , з цією метою ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, непомітно для оточуючих, піднявшись з підлоги, з поверхні кухонного столу взяла у праву руку кухонний ніж та підійшла до ОСОБА_6 ззаду.

У подальшому, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись в зазначеному місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою помсти, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , стоячи позаду останнього, тримаючи зазначений ніж у своїй правій руці, замахом зверху вниз нанесла один удар ножем в область задньої частини грудної клітки з лівого боку ОСОБА_6 , спричинивши своїми умисними діями останньому, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва (рана на спині зліва), з пошкодженням міжреберної артерії, що призвело до лівостороннього гемотораксу (біля 2 л крові у плевральній порожнині), які за своїм характером, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, що небезпечні для життя, згідно п. 2.1.3.й Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Після чого ОСОБА_6 покинув місце проживання своєї матері ОСОБА_4 , та самостійно звернувся за медичною допомогою.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину по ст. 121 ч. 1 КК України визнала повністю та пояснила, що вона дійсно 06.03.2023 року перебувала за своїм місцем мешкання разом з її сином ОСОБА_7 та співмешканкою сина за адресою: АДРЕСА_1 . В той день вона вживала алкогольні напої. Потім прийшов до них її син ОСОБА_6 , який почав спілкуватися з ОСОБА_7 . Між її синами виникла сварка та почалася штовханина. Вона почала розбороняти синів та ОСОБА_6 відштовхнув її від себе та вона впала на підлогу. Тоді вона взяла кухонний ніж та підійшла до ОСОБА_6 ззаду та нанесла один удар ножем в область задньої частини грудної клітки з лівого боку ОСОБА_6 . Просить вибачення у свого сина ОСОБА_6 . В скоєному розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 є його матір`ю. У нього з матір`ю гарні відносини, конфліктів раніше у них не було. 06.03.2023 року він був випивший, приїхав до матері забрати свою дитину. Між ним та його старшим братом виник конфлікт, мати почала їх розбороняти. Потім він не пам`ятає події, не пам`ятає як мати йому наносила удар ножем. З мамою він помирився, просив призначити покарання матері, не пов`язане з позбавленням волі.

Крім показань обвинуваченої, потерпілого, провина ОСОБА_4 в скоєні описаного кримінального правопорушення підтверджується і іншими перевіреними судом доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 07.03.2023 року було проведено огляд домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду було виявлено та вилучено речовину бурого кольору з ковдри підлоги кімнати, ніж зі слідами речовини бурого кольору, змив потожирової речовини з руків`я ножа, кросівки чорного кольору.

Згідно протоколу огляду речей від 07.03.2023 року було оглянуто добровільно виданий одяг ОСОБА_4 , в якому остання була одягнута, а саме: светр чорного кольору з фіолетовим візерунком та штани чорного кольору.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 707/930 БД від 28.03.2023 року при дослідженні зразка крові ОСОБА_4 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 647/872-БД від 14.04.2023 року на клинку ножа, що був наданий на дослідження, встановлена наявність крові людини. На рукоятці ножа наявність крові не визначено. На ножі клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені. При цитологічному дослідженні встановлено, що кров належить особі чоловічої генетичної статі. При встановленні групової належності слідів крові виявлений антиген В за ізосерологічною системою АВ0. Враховуючи вищевказані результати дослідження слідів крові на клинку ножа, можна припустити походження їх від особи (осіб) чоловічої генетичної статі, груповій властивості крові якої (яких) характерний виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0, яким по даному кримінальному провадженню являється потерпілий ОСОБА_6 , беручи до уваги його групу крові.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 707/931-БД від 22.04.2023 року на змиві, що був наданий на дослідження, наявність крові не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 647/875-БД від 14.04.2023 року на наданій на дослідження марлевій серветці зі змивом (об`єкт № 1) встановлена наявність крові людини. На наданому на дослідження контрольному змиві наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні сліду об`єкта № 1 виявлений антиген А, що не виключає можливості походження крові у зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти В за ізосерологічною системою АВ0. Статева належність крові в об`єкті № 1 не встановлено через виражені деструктивні ознаки її формених елементів.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 647/874-БД від 12.04.2023 року при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_6 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти А за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 04.04.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , останні на місці пояснив, що не пам`ятає про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 04.04.2023 року за участю ОСОБА_4 , остання на місці розповіла та показала про обставини вчинення нею кримінального правопорушення 06.03.2023 року.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 165/Е від 22.04.2023 року рубці на спині зліва та лівому плечі могли утворитися на місці загоєння колото різаних ран, та за давністю утворення можуть відповідати даті події (06.03.2023 року). При проведенні судово медичної експертизи у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва (рана на спині зліва), з пошкодженням міжреберної артерії, що призвело до лівостороннього гемотораксу (біля 2 л крові у плевральній порожнині), які за своїм характером, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, що небезпечні для життя, згідно п. 2.1.3.й Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Згідно висновку судово медичної експертизи № 190/Е від 26.04.2023 року виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва (рана на спині зліва), з пошкодженням міжреберної артерії, що призвело до лівостороннього гемотораксу (біля 2 л крові у плевральній порожнині), могли утворитися при механізмі вказаному ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту за її участі від 04.04.2023 року, тобто могли виникнути внаслідок дії колюче ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа. Механізм утворення колото різаної рани на лівому плечі у потерпілого ОСОБА_4 не був розкритий.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання не перебуває на обліку в медичних установах, вдова, доглядає сина інваліда ОСОБА_7 , який проходив службу в ЗСУ та отримав поранення, не має на утриманні неповнолітніх дітей, з місця проживання характеризується задовільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 дала своїм діям належну оцінку і дійсно готова понести передбачену законом відповідальність, вперше притягається до кримінальної відповідальності, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

В досудовій доповіді, складеній представником персоналу органу пробації від 18.05.2023 року вказано, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої і запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи думку прокурора, потерпілого, обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, особу обвинуваченої та її ставлення до вчиненого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, звільнивши її від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходе до висновку про те, що виправлення обвинуваченої є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджена в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винної.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання щодо скасування арешту майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2023 року, у відповідності до ст. 174 КПК України необхідно скасувати у зв`язку з тим, що потреба у цьому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі ніж з руків`ям синьо білого кольору, кросівки чорного кольору, змив речовини бурого кольору, виявлений на поверхні ковдри підлоги кімнати, контрольний змив з поверхні ковдри підлоги кімнати, змив потожирової речовини на фрагменті стерильного марлевого медичного бинта, виявленої на поверхні руків`я ножа, светр чорного кольору з візерунком фіолетового кольору, штани чорного кольору, які передані до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Новомосковського районного відділу поліції знищити; оптичний диск формату DVD-R, сірого кольору, об`ємом 700 Gb, з відеозаписом проведення огляду місця події, оптичний диск формату DVD-R, сірого кольору, об`ємом 700 Gb, з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 , оптичний диск формату DVD-R, сірого кольору, об`ємом 700 Gb, з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000067.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 2 (двох) років вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженої.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2023 року, скасувати.

Речові докази по справі: ніж з руків`ям синьо білого кольору, кросівки чорного кольору, змив речовини бурого кольору, виявлений на поверхні ковдри підлоги кімнати, контрольний змив з поверхні ковдри підлоги кімнати, змив потожирової речовини на фрагменті стерильного марлевого медичного бинта, виявленої на поверхні руків`я ножа, светр чорного кольору з візерунком фіолетового кольору, штани чорного кольору, які передані до камери зберігання речових доказів ВП № 1 Новомосковського районного відділу поліції знищити; оптичний диск формату DVD-R, сірого кольору, об`ємом 700 Gb, з відеозаписом проведення огляду місця події, оптичний диск формату DVD-R, сірого кольору, об`ємом 700 Gb, з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 , оптичний диск формату DVD-R, сірого кольору, об`ємом 700 Gb, з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000067.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1