ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Індустріальний районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000973 від 23.10.2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника-адвоката - ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 22 жовтня 2022 року приблизно о 18 годині 40 хвилин разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 знаходилися за місцем мешкання ОСОБА_3 , а саме на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де вони разом вживали напої. В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_3 таОСОБА_7 , на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел спрямований на спричиненнясмерті іншої людини, а саме ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільні небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань з метою умисного противоправного спричинення смерті іншої людини, а саме ОСОБА_7 , підійшов ззаду до останнього, який сидів на табуреті, на території двору за вищевказаною адресою та утримуючі у правій руці частину дерев`яного черенка, який він взяв у вітальній кімнаті, умисно наніс ОСОБА_7 один удар частиною дерев`яного черенку в область життєва важливого органу, а саме в область правої схроні. Від сили нанесеного удару ОСОБА_7 не утримавши рівновагу впав з табурету на землю, а ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний намір спрямований на позбавлення життя іншої людини, підійшовши до лежачого на землі ОСОБА_7 та умисно наніс не менше 6 ударів частиною дерев`яного черенка, який утримував у правій руці, в область голови та обличчя.

В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_7 помер на місці, на вулиці біля входу у будинок та йому було заподіяно наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно мозкова травма, комплекс якої склали: множинні забійні рани обличчя, лобно-скроневій області праворуч, на спинці носа, у зовнішнього кінця правої бровної кістки, на підборідді, сминці на повіках обох очей, багатоуламкові переломи кісток носа, лобної кістки з розповсюдженням на тім`яні та скроневі кістки, на основу черепа в області верхніх стінок очниць, турецького сідла, гратчастої кістки, перелом з повним в відривом правої виличної кістки, розрив твердої мозкової оболонки зліва в області перелому тім`яної кістки з крововиливом в над- і підсубдуральний простір об`ємом біля 150 мл крові, крововиливи під м`які мозкові оболонки передніх відділів обох півкуль головного мозку, вогнища розмізчень лобних часток, крововиливи в бічні шлуночки, ознаки шоку у вигляді недокрів`я коркового шару нирок, зовнішньої крововтрати у вигляді гострої емфіземи легень і загального недокрів`я внутрішніх органів.

Даний комплекс відкритої черепно-мозкової травми утворився незадовго до настання смерті внаслідок дії твердого тупого предмету (предметів) та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» у момент їх спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого. Враховуючи кількість та локалізацію зовнішніх тілесних ушкоджень можна судити про те, що черепно-мозкова травма утворилась не менш як від 7 травмуючих дій (ударів предметом з обмеженою, ймовірно циліндричною поверхнею в область голови (обличчя).

З моменту спричинення ОСОБА_7 даних тілесних ушкоджень до моменту настання смерті, міг пройти проміжок часу від декілька десятків хвилин до 1-3 годин, протягом якого здійснення потерпілим будь-яких дій (пересування) неможливо.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок спричинення йому вищевказаного комплексу відкритої черепно-мозкової травми.

Між заподіяними тілесними ушкодженнями і настанням смерті потерпілого є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, дії ОСОБА_3 виразилися у вчиненні умисного протиправного спричинення смерті іншій людині (вбивство), тобто у вчинені кримінальне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_3 свою провину вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України не визнав та пояснив, що 22 жовтня 2022 року у вечірній час знаходився за місцем свого мешкання разом з ОСОБА_7 , який тимчасово проживав у нього в будинку, де розпивали спиртні напої, а саме випили 0,5 л. самогону на двох. В ході приготуванні їжі між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт через те, що ОСОБА_7 нібито вкрав у ОСОБА_3 металеві вироби. ОСОБА_3 , відійшовши від ОСОБА_7 взяв дерев`яний черенок від лопати та повернувшись назад вдарив ОСОБА_7 по голові черенком. Від завданого удару ОСОБА_7 впав на землю, потім піднявся і розпочалася бійка, в ході якої у ОСОБА_7 в руках нічого не було, а ОСОБА_3 ще вдарив ОСОБА_7 3-4 рази - із яких два рази черенком від лопати, але куди саме бив не пам`ятає. Після бійки вони розійшлися та ОСОБА_3 пішов спати, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_7 залишився у дворі будинку, в огороді. Прокинувшись 23 жовтня 2022 року біля 05 годині 20 хвилин ОСОБА_3 вийшов на двір, збираючись отримати гуманітарну допомогу, та побачив ОСОБА_7 , який лежав на землі біля будинку. ОСОБА_3 пішов до сусідів, щоб хтось йому надав мобільний телефон та викликав швидку допомогу, оскільки не має власного мобільного телефону, але мобільного телефону не знайшов. Також звертався до сусіда ОСОБА_8 з проханням надати мобільний телефон для виклику швидкої допомоги, але останній відмовив йому. Повернувшись додому, не маючи змоги зателефонувати для надання медичної допомоги ОСОБА_7 , ОСОБА_3 поклав тіло ОСОБА_7 на колісний візок та вивіз за двір будинку з метою надання йому допомоги іншими людьми, після чого, зачинив будинок і направився з візком, на якому вивозив потерпілого ОСОБА_7 за межі свого домоволодіння, для отримання гуманітарної допомоги. Коли він повернувся, десь приблизно через 4 години, біля будинку були працівники поліції, які його затримали. Обвинувачений стверджував у суді, що не мав наміру позбавити життя потерпілого, але в зв`язку із відмовою йому усіма наближеними до нього сусідами надати мобільний телефон для здійснення дзвінку у швидку допомогу, він вимушений був залишити потерпілого за межами свого будинку та відбути за отриманням гуманітарної допомоги.

Від представника потерпілого ОСОБА_9 надійшла заява про проведення судового розгляду без її участі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду підтвердив, що 22 жовтня 2022 року до нього вранці приходив ОСОБА_10 , який проживає у АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння за цигарками, які він надав обвинуваченому. Після чого, обвинувачений направився додому, та не просив надати мобільний телефон для виклику медичної допомоги. Також свідок повідомив, що з потерпілим ОСОБА_7 особисто незнайомий, бачив лише його разом з ОСОБА_3 , оскільки вони разом проживали у останнього, вели антисоціальний спосіб життя, зловживали алкогольними напоями, ніде не працювали. Також свідок суду підтвердив, що він був запрошений співробітниками поліції впізнав труп чоловіка, який знаходився у кущах, біля домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому він впізнав ОСОБА_7 , як особу, що тимчасово проживає у ОСОБА_3 .

Винність обвинуваченого у скоєнні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому засіданні та дослідженими безпосередньо судом, а саме:

- протоколом огляду місця події від 23.10.2022 року з диском та фото таблицею та актом про застосування службового собаки до нього, згідно якого було оглянуто провулок розташований між територією ЗОШ №31 по вул. К. Білокур та територією домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході чого на ділянці місцевості біля домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено та вилучено труп ОСОБА_7 та два листи дерева з плямами РБК (вказаний запис було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні) (Т. 2 а.п. 6-14);

- протоколом обшуку від 23 жовтня 2023 року з відеозаписом та фото таблицею до нього, згідно якого проведено обшук на території домоволодіння АДРЕСА_1 та усіх споруд, що розташовані на території домоволодвння, в ході якого виявлено і вилучено черенок, змив РБК, металева тачка, поліпропіленовий мішок, шапка, зріз з коврика, молоток, кофта (вказаний запис було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні) (Т. 2 а.п. 15-);

- протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 24.10.2022 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 оглянувши труп заявив, що це труп ОСОБА_7 (Т.2 а.п. 44-47);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.10.2022 року з відеозаписом до нього, за участю обвинуваченого ОСОБА_3 в ході якого останній показав механізм нанесення тілесних ушкоджень в ході сварки з потерпілим ОСОБА_7 , а саме, як черенком від лопати наніс один удар в область голови справа ОСОБА_7 , а потім наніс ще 2-3 удари в область голови (Т. 2 а.п. 55-57);

- речовими доказами, визнаними по кримінальному провадженню.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №226 від 10.12.2022 року (Т.2 а.п. 41-43), при експертизі трупа ОСОБА_7 було виявлено відкриту черепно-мозкову травму комплекс якої склали: множинні(7) забійні рани обличчя( бровних областях справа-(2 ), зліва- (1), лобно-скроневій області праворуч-(1), на спинці носа-(1), у зовнішнього кінця правої бровної області-(1), на підборідді-(1)), синці на повіках обох очей, багатоуламкувані переломи кісток носа, лобної кістки з розповсюдженням на тім`яні та скореневі кістки, на основу черепу в області верхніх стінок очниць, турецького сідла, гратчастої кістки, перелом з повним відривом правої виличної кістки, розрив твердої мозкової оболонки зліва в області перелому тім`яної кістки з крововиливом в над- і підсубдуральний простір об`ємом біля 150 мл крові, крововиливи під м`які мозкові оболонки передніх відділів обох півкуль головного мозку, вогнища розмізчень лобних часток, крововиливи в бічні шлуночки , ознаки шоку увигляді недокрів`я коркового шару нирок, зовнішньо крововтрати у вигляді гострої емфіземи легень і загального недокрів`я внутрішніх органів.

Даний комплекс відкритої черепно-мозкової травми утворився незадовго до настання смерті в наслідок дії твердого тупого предмету(предметів) та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпека для життя» у момент їх спричинення і знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого. Враховуючи кількість та локалізацію зовнішніх тілесних ушкоджень можна судити про те, що черепно-мозкова травма утворилась не менш як від 7 травмуючих дій(ударів предметом з обмеженою, ймовірно циліндричною поверхнею) в область голови(обличчя).

Можливість отримання даної травми при падінні з висоти власного зросту виключається.

З моменту спричинення йому даних тілесних ушкоджень до моменту настання смерті, міг пройти проміжок часу від декілька десятків хвилин до 1-3 години, протягом якого здійснення потерпілим будь-яких дій(пересування) не можливо.

Будь-яких інших тілесних ушкоджень при дослідженні його трупа не виявлено.

Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок спричинення йому вищевказаного комплексу відкритої черепно-мозкової травми. Давність настання смерті, з урахуванням трупних явищ біля 36 годин на момент начала дослідження його трупу 24.10.2022 року, що відповідає кінцю доби 22.10.2022 року.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від його трупи виявлено етиловий спирт в концентрації 1,76%о у крові та 2,37 %о у сечі. Така концентрація етилового спирту в крові живої людини викликає алкогольне сп`яніння середньої тяжкості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №23 від 13.12.2022 року (Т.2 а.п. 58), на підставі судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_7 («Висновок експерта» № 226 від 24.10.2022), вивчення протоколу проведення слідчого експерименту від 24.10.2022 за участю ОСОБА_3 , відомості ОСОБА_3 вкрай малоінформативні і не відповідають об`єктивним судово- медичним даним по встановленої кількості травмуючих дій (не менш як від 7), від яких утворилася черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 .

Згідно висновку судової-імунологічної експертизи №640 від 18.11.2022 року (Т.2 а.п. 63-64), при дослідженні зразка крові ОСОБА_7 встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Згідно висновку судової-імунологічної експертизи №640/2 від 05.12.2022 року (Т.2 а.п. 66-71), на двох фрагментах рослини (двох листках) встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові виявлений антиген А, що не виключає можливості походження слідів крові в зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову належність крові потерпілого ОСОБА_7 виявлений антиген А, який є групоспецифічним антигеном його крові, не виключена можливість походження зазначених слідів за рахунок крові потерпілого.

На поверхні поліпропіленового мішку встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові виявлений антиген А, що не виключена можливість походження слідів крові в зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові А з з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову належність крові потерпілого ОСОБА_7 виявлений антиген А, який є групоспецифічним антигеном його крові, не виключена можливість походження зазначених слідів за рахунок крові потерпілого.

На марлевому тампоні зі змивом встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові виявлений антиген А, що не виключена можливість походження сліду крові в зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові А з з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову належність крові потерпілого ОСОБА_7 виявлений антиген А, який є групоспецифічним антигеном його крові, не виключена можливість походження зазначених слідів за рахунок крові потерпілого.

На фрагменті килиму встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові виявлений антиген А, що не виключена можливість походження сліду крові в зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові А з з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Враховуючи отримані результати дослідження та групову належність крові потерпілого ОСОБА_7 виявлений антиген А, який є групоспецифічним антигеном його крові, не виключена можливість походження зазначених слідів за рахунок крові потерпілого.

Згідно висновку судової-імунологічної експертизи №640/1 від 14.11.2022 року (Т.2 а.п. 78-79) в результаті дослідження зразка крові ОСОБА_3 встановлена група АВ за за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку судової-імунологічної експертизи №640/3 від 18.11.2022 року (Т.2 а.п. 73-76) в слідах на джемпері чоловічому, з капюшоном, названому слідчим кофтою і вилученому 23.10.2022 року в ході обшуку території домоволодіння АДРЕСА_1 встановлена наявність крові людини.

При серологічному дослідженні крові в об`єктах №№1-15 виявлений антиген А, а в об`єктах №№1-3,5,6,9-11,13-15 - ще й ізогемаглютинін анти-В, що не виключає можливості утворення всіх вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Оскільки об`єкти №1-15 могли бути утворені за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, тому не виключена можливість утворення їх за рахунок крові потерпілого ОСОБА_7 , оскільки кров йогоналежить саме до вказаної групи.

Згідно висновку судової-імунологічної експертизи №640/4 від 18.11.2022 року (Т.2 а.п. 81-84) на доставлених для дослідження: куртці ( об`єкт №3) і штанах, які належать ОСОБА_3 (об`єкти №№15-20), знайдена кров людини.

В частині слідів на парі кросівок ОСОБА_3 (об`єкти №№21,26) кров, видова приналежність якої не встановлена.

На іншіх об`єктах на куртці (об`єкти №№1,2,4-14) і парі кросівок об`єкти №№22-25,27-30) наявність крові не встановлена.

При серологічному дослідженні даних слідів (об`єкти №№3,15-19) 5 антигени А і Н, що не виключає можливості походження даних слідів від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, супутнім антигеном Н,а в частині слідів на штанах (об`єкт №20) встановлена група крові А зізогемаглютиніном анти-В, супутнім антигеном Н. Також, в даних слідах не виключена і можливість змішення крові осіб з виявленими антигенами.

Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на куртці (об`єкт №3) і штанах, які належать ОСОБА_3 об`єкти №№15-20) від потерпілого ОСОБА_7 , крові якого властиві: виявлені в слідах (об`єкти №№3, 15,20) антигени А і Н та виявлений в частині слідів (об`єкт №20) ізогемаглютинін анти-В.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №508 від 18.11.2022 (Т.2 а.п. 87-89) ОСОБА_3 на хронічне психічне захворюванню, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.

Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно висновку судово-медичної криміналістичної експертизи №1251-МК від 19.12.2022 року (Т.2 а.п. 99-105), при дослідженні шматка шкіри від трупа ОСОБА_7 та держаку садового приладдя, утворення ушкоджень на шматках шкіри з лобної ділянки від дії держаку ("черенка") від садового приладдя, а саме його кінця з фіксованою металевою трубкою (тулією), не виключається.

Згідно висновку судово-медичної криміналістичної експертизи №1211-МК від 19.12.2022 року (Т.2 а.п. 105-112), ушкодження на дослідженому шматку шкіри з лобної ділянки голови мають морфологічні ознаки забитих ран і заподіяне з великою силою (великою швидкістю дії) не менш ніж 2-3 ударами тупого твердого предмета (предметів), контактуюча поверхня якого - прямолінійне (чи дещо дугоподібне), довжиною біля 38-45 мм у межах контакту, не чітко виражене ребро. Індивідуальні особливості травмуючого предмета у даних ранах не відбилися. Рентгено-флуоресцентним дослідженням в ранах №1 і №2 виявлено вміст заліза і кремнію; в рані №3 виявлено вміст заліза.

В ході судового розгляду кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме протоколу обшуку від 23.10.2022 року, оскільки в протоколі на початку в графі зазначені поняті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з відповідними підписами, проте наприкінці протоколу зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 без зазначення дати народження та адреси проживання, яка не була присутня на початку обшуку, тобто, на думку захисника, є порушення ч. 7 ст. 223 КПК України і оригінал відеозапису на електронному носії інформації виявився пошкодженим. Просив суд застосувати доктрину "плодів отруйного дерева" та визнати недопустимими доказами вилучені у ході обшуку домоволодіння предмети: держак від садового приладдя, змив речовини бурого кольору на марлевому тампоні, металеву тачку, поліпропиленовий мішок, шапку, зріз килиму, молоток, чоловічу кофту; висновок експерта №640/2 від 05.12.2022 року; висновок експерта №640/3 від 18.11.2022 року; протокол огляду місця події від 23.10.2022 року; протокол затримання ОСОБА_3 від 23.10.2022 року; протокол проведення слідчого експерименту від 24.10.2022 року.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Статтею 87 КПК України визначено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і встановлено: Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, суд зазначає, що вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до наданих сторонами доказів, слід виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.10.2019 р. в справі № 639/8329/14-к, від 01.12.2021 р. у справі № 501/740/18).

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 про визнання недопустимими протоколу обшуку від 23.10.2022 року території домоволодіння та усіх спорудах: АДРЕСА_1 з відеозаписом до нього, не знайшли свого підтвердження, оскільки вказаний протокол був складений за результатами проведення відповідних слідчих дій, складений відповідно до вимог чинного законодавства.

При безпосередньому перегляді відеозапису протоколу обшуку від 23 жовтня 2022 року за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що дійсно, як і зазначено у паперовому вигляді протоколу спочатку приймали участь поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , про що міститься їх підписи власноруч при роз`ясненні прав, передбачених КПК України, а при закінченні проведення обшуку домоволодіння в зв`язку з тим, що ОСОБА_12 покинув місце обшуку приймала участь ОСОБА_15 , яку також ознайомили з правами, передбаченими ст. 223 КПК України і яка, разом з ОСОБА_11 , засвідчили підписами протокол обшуку.

Зазначений протокол обшуку від 23.10.2022 року був підписаний учасниками - ОСОБА_13 та ОСОБА_15 без зауважень та доповнень, анкетні дані останньої зазначені на а.п. 16 Т.2. При дослідженні протоколу обшуку від 23.10.2022 року, якому на а.п. 16 Т.2 зазначено - ОСОБА_11 , а а.п. 20 Т.2 - ОСОБА_13 , вказані розбіжності суд розцінює як технічну помилку при перекладі прізвища понятого на українську мову і залучення до проведення обшуку трьох понятих не є порушенням ст. 223 КПК України.

Також судом ураховується, що місце Краматорськ Донецької області, де проводився обшук домоволодіння АДРЕСА_1 , є наближеним до проведення активних бойових дій внаслідок агресії рф, Краматорський міський суд Донецької області припинив діяльність у березні 2022 року, обшук було проведено на підставі ч.3 ст. 233 КПК України, яка регламентує, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.

Після чого, слідчій за погодженням із прокурором невідкладно після здійснення таких дій звернувся до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку і таке клопотання розглянуто слідчим суддею 24 жовтня 2022 року згідно з вимогами статті 234 КПК України, відповідно до ухвали встановлено про наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_6 , що оригінал відеозапису на електронному носії інформації виявився пошкодженим, то це твердження є хибним, оскільки 02 серпня 2023 року безпосередньо в судовому засіданні за участі сторін кримінального провадження було переглянуто відеозапис, який містився на електронному носії інформації.

З огляду на наведене, суд відхиляє як необґрунтоване клопотання захисника про визнання недопустимим доказом протокол обшуку від 23 жовтня 2022 року і недопустимими вилучених у ході обшуку домоволодіння 23 жовтня 2022 року предметів: держака від садового приладдя, змива РБК на марлевому тампоні, металеву тачку, поліпропиленовий мішок, шапку, зріз килиму, молоток, чоловічу кофта, висновку експерта №640/2 від 05.12.2022 року, висновку експерта №640/3 від 18.11.2022 року, оскільки захисником не приведено належних підстав, передбачених КПК України для визнання цих доказів недопустимими.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_6 на те, що протокол проведення слідчого експерименту від 24.10.2022 року з відеозаписом до нього, який знаходиться на диску є неналежним та недопустимим доказом, оскільки диск є пошкодженим і його переглянути виявилося неможливо, не є таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами.

Протокол слідчого експерименту є окремим доказом, а відеозапис до нього є додатком. При цьому суд оцінював саме фактичні дані які містяться у протоколі. Дослідження відеозапису як додатку до протоколу не є обов`язком суду. Лише при наявності сумнівів у достовірності викладених у ньому фактичних даних, суд за власною ініціативою або за клопотанням учасників кримінального провадження повинен дослідити такий відеозапис. Додатки до протоколів у вигляді відеозапису судом не досліджувалися із наведених причин, а обґрунтованих сумнівів у достовірності інформації, викладеної в протоколі слідчого експерименту, не має. Тому суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості протоколу експерименту. (Наведена правова позиція викладена у Постанові від 07.12.2022 року третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №678/997/21).

Сторона захисту також заявила про недопустимість протоколу огляду місця події від 23.10.2022 року, оскільки поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 приймали участь при проведенні обшуку, та протоколу затримання ОСОБА_3 від 23.10.2023 року, оскільки поняті ОСОБА_16 та ОСОБА_17 брали участь при проведенні слідчого експерименту, що викликає сумніви в їх неупередженості.

Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.

КПК не забороняє залучення особи в якості понятого у кількох слідчих діях під час кримінального провадження. Сам по собі факт участі того ж понятого у проведенні різних слідчих дій не може свідчити про його зацікавленість (наведена правова позиція викладена в Постанові від 23.05.2023 року ВС ККС у справі №712/1200/21).

А тому посилання сторони захисту, зокрема на упередженість понятих є необґрунтованою та не свідчить, що протокол огляду місця події від 23.10.2022 року та протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_3 від 23.10.2023 року є недопустимими доказами.

У судових дебетах в своїй промові захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 висловлено думку про необхідність зміни кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, оскільки в діях останнього вбачається заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого і жодного умислу на вбивство в обвинуваченого не було і стороною обвинувачення таких доказів до матеріалів справи не долучено.

Суд звертає увагу на наступне:

Дії, що охоплюються диспозицією частини першої ст.115 КК України можуть бути вчинені як з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо це припускає.

На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 після виникнення сварки з потерпілим ОСОБА_7 скористався знаряддям, що має небезпеку для життя особи у вигляді дерев`яного черенка, при цьому завдаючи удари в життєво важливий орган, а саме в область правої скроні потерпілого, після отримання яких потерпілий впав на землю та, залишивши після цього останнього без будь-якої допомоги, знаючи, що у домоволодінні нікого не має, пішов спати перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. А на наступний день, 23 жовтня 2023 року у ранковий час, прокинувшись, не покликавши на допомогу, не вчинив жодних дій, спрямованих на надання першої медичної допомоги потерпілому, поклав тіло потерпілого на колісний візок та вивіз за двір будинку, зачинив будинок і направився з візком, на якому вивозив потерпілого за гуманітарною допомогою, при цьому показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо звернення до сусіда ОСОБА_8 з проханням надати мольний телефон зателефонувати у швидку допомогу, спростовані показаннями свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 зазначав, що зрозумів, що потерпілому необхідно надати медичну допомогу, але він витягнув тіло потерпілого ОСОБА_7 за межі свого домоволодіння і направився на інший бік міста отримувати гуманітарну допомогу. Тобто, ОСОБА_3 усвідомлював суспільну небезпечність вчиненого і якщо прямо не бажав настання його смерті, але свідомо припускав, що смерть потерпілого може настати саме від його дій, проте байдуже поставився до такого наслідку.

Окрім того, твердження обвинуваченого ОСОБА_3 що потерпілий ОСОБА_7 можливо був живий, коли він витягував його тіло за межі свого домоволодіння вранці 23 жовтня 2022 року з метою надання йому медичної допомоги з боку інших осіб, які б могли проходити вповз, спростовується висновком судово медичної експертизи №226 від 10 грудня 2022 року, відповідно до якої смерть ОСОБА_7 настала внаслідок спричинення йому комплексу відкритої черепно-мозкової травми і давність настання смерті, з урахуванням трупних явищ біля 36 годин на момент начала дослідження його трупу 24.10.2022 року, що відповідає кінцю доби 22.10.2022 року.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах.

Отже, суд вважає, що підстав для зміни кваліфікації дій ОСОБА_3 ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України не має.

Із наявних у справі доказів вбачається, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю наявними у справі доказами і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ст.115 ч.1 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що у відповідності ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення.

При виборі обвинуваченому заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, в тому числі, ст. ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання, ніде не працює, не має будь кого на утриманні, не є інвалідом, раніше не судимий, перебуває на обліку у лікарня нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді реального позбавлення волі, що у даному випадку буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також у повній мірі відповідати морально-етичним і правовим нормам.

Підстав для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69,75 КК України, в ході судового розгляду кримінального провадження, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого

ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на дев`ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дні його затримання, з 23 жовтня 2022 року залишив незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2022 року на речові докази - два листка дерева зі слідами РБК, куртку сірого кольору, штани чорного кольору, чоботи чорного кольору, держак від садового приладдя, металева тачка, змив РБК на марлевому тампоні, поліпропіленовий мішок, шапку, зріз килиму, молоток, чоловічу кофту, які мають на собі сліди РБК, - скасувати.

Речові докази - два листа з дерева зі слідами РБК, черенок зі слідами РБК, змив РБК, металева тачка зі слідами РБК, поліпропіленовий пакет зі слідами РБК, шапка зі слідами РБК, зріз коврика зі слідами РБК, чоловіча кофта зі слідами РБК,металева тачка зі слідами РБК, молоток, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області - знищити.

Речові докази - куртку сірого кольору, штани чорного кольору, чоботи чорного кольору, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1