Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

4 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007170 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Чомонин Мукачівського району Закарпатської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

без постійного місця проживання, судимого:

1) вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 19.11.2002 за ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі;

2) вироком Кегичівського районного суду Харківської області

від 24.05.2011 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.152 КК України на підставі

ст.71 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 травня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши положення ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а також додав, що кримінальне правопорушення він не вчинював; доводи захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив грабіж щодо ОСОБА_8 за наступних обставин.

10 листопада 2020 року близько 22 години 55 хвилин ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому ОСОБА_8 , яка тримала в руках мобільний телефон "Samsung А31". Реалізовуючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 наблизився до ОСОБА_8 , вихопив у неї з рук мобільний телефон "Samsung А31" вартістю 6 199 гривень з sim-картками операторів "lifecell" та "Київстар" у силіконовому чохлі з під`єднаними навушниками, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 6 199 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку, а саме: показаннями потерпілої про обставини відкритого викрадення належного їй мобільного телефону; показаннями свідка ОСОБА_9 , який, почувши крики потерпілої про викрадення у неї телефону, прослідував у вказаному нею напрямку, побачив обвинуваченого, якого зупинили інші особи і який сидів на землі, після чого підійшла потерпіла і підтвердила, що саме обвинувачений викрав у неї телефон; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - поліцейських Управління патрульної поліції у м. Києві, які під час чергування прибули на вул. Жилянську на виклик про грабіж, де виявили потерпілу, з якою на патрульному автомобілі об`їхали навколишню місцевість і яким з її слів стало відомо, що незнайомий чоловік вихопив у неї з рук мобільний телефон, побіг у невідомому напрямку, в результаті переслідування викинув телефон і в подальшому його було затримано перехожими.

Вказані показання суд першої інстанції правильно взяв до уваги, оскільки вони логічні, послідовні, узгоджуються між собою та з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки, зокрема, з даними, які містяться в:

- протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.11.2020, відповідно до якого ОСОБА_8 повідомила про відкрите викрадення її мобільного телефону невідомим чоловіком;

- рапорті інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві від 10.11.2020, з якого вбачається, що після прибуття екіпажу за викликом про грабіж було виявлено заявника ОСОБА_8 , яка повідомила, що невідомий чоловік вибив у неї з рук мобільний телефон, почав тікати, але під час переслідування викинув телефон. Під час обстеження прилеглої території було виявлено вказаного чоловіка, який назвався ОСОБА_12 , та викликано на місце події слідчо-оперативну групу;

- роздрукованим показником приладу "Drager", згідно з яким станом на 00:23 год. 11.11.2020 ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 1,53 ‰;

- протоколі огляду місця події від 10.11.2020, в ході якого було оглянуто територію біля будинку № 120 на вул. Жилянській в м. Києві та виявлено мобільний телефон і чохол, які вилучені і з яких зроблено змиви та знято сліди папілярних узорів;

- висновку експерта № СЕ-19/111-20/55039-ТР від 18.11.2020, згідно з яким сліди пальців рук, які були вилучені при огляді місця події 10.11.2020 з чохла мобільного телефону, залишені відповідно вказівним та середнім пальцями лівої руки ОСОБА_7 ;

- документами, що підтверджують належність мобільного телефону ОСОБА_8 ;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.11.2020, в ході якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 10.11.2020 відкрито викрала у неї мобільний телефон.

Показанням обвинуваченого, який заперечив свою причетність до грабежу та повідомив, що 10 листопада 2020 року близько 22 години, коли він йшов з роботи в районі залізничного вокзалу в м. Києві, двоє невідомих чоловіків його повалили на землю та стали бити, питаючи про викрадений мобільний телефон, а потім прибули працівники поліції та потерпіла, яка вказала на нього як на особу, яка вчинила грабіж, суд дав належну оцінку і правильно не взяв їх до уваги, оскільки вони спростовуються викладеними раніше доказами.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд згідно з ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до вчиненого, який, незважаючи на очевидні докази його винуватості, намагався ввести суд в оману, дані про особу винного, який неодноразово судимий, офіційно непрацевлаштований, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та обставину, яка його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк, встановлений санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність.

Тому підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, у вступній частині вироку, а саме, відомостях про особу обвинуваченого зазначено, що він судимий вироками:

- Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.08.2010 за ч.1 ст.296 КК України на 2 роки обмеження волі і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2012 за ст.395 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України на 9 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, - що є неправильним.

З довідки з єдиної інформаційної системи МВС України, копії довідки про звільнення вбачається, що покарання, призначені цими вироками, ОСОБА_7 відбув (т.2 а.с.73-74, 76).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.296, ст.395 КК України, віднесено до кримінальних проступків.

Згідно з п.21 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Враховуючи те, що Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018, який зменшує строк погашення судимості, поліпшує становище особи, а відтак, має зворотну дію у часі, судимості ОСОБА_7 за кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст.296, ст.395 КК України, погашені.

На ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув і безпідставно зазначив у вироку про наявність у ОСОБА_7 вказаних судимостей.

Згідно з ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Оскільки суд першої інстанції при обчисленні строку погашення судимостей не застосував закон, який підлягає застосуванню і який поліпшує становище обвинуваченого, а саме, положення ст.89 КК України в чинній редакції, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, вирок відповідно до вимог ст.ст.408, 413 КПК України підлягає зміні шляхом виключення з його вступної частини відомостей про наявність у ОСОБА_7 вказаних судимостей. Однак зміна вироку в цій частині не впливає на призначене ОСОБА_7 покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

В порядку, передбаченому ст.404 КПК України, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 2 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вступної частини вироку відомості про судимості ОСОБА_7 за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 серпня 2010 року та вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2012 року.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3