Номер провадження: 11-сс/813/952/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.05.2023 року, якою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Миколаїв, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 15.05.2023 року за № 0000686, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування - до 15.07.2023 року.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 21 години однієї доби до 07 години наступної доби (окрім переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період дії воєнного стану в Україні).

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та засобів зв`язку.

Мотивуючи відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, разом з тим що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу під час розгляду клопотання суддею не встановлено, крім того підозрюваний ОСОБА_7 є молодою особою, недавно досяг повноліття, не має достатнього життєвого досвіду, а також те, що він отримує матеріальну допомогу від членів сім`ї, має орендоване житло, в якому може перебувати, і дана обставина підтверджена документально.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Прокурор ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним обставинам справи з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наявний ризик його ухилення від органу досудового розслідування та від суду , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

- при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного порушено вимоги ст. 177 КПК України та не взято до уваги, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_7 матиме реальну можливість незаконного впливу на свідків, з якими особисто знайомий, а також на потерпілого з метою схилення до зміни показань, які мають істотне значення для досудового розслідування;

- слідчим суддею не враховано обставини за яких вчинено злочин, та схильність підозрюваного до насильства, вказують на відношення останнього до охоронюваних законом цінностей життя та здоров?я людини, враховуючи це можна стверджувати про наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення перебуваючи в суспільстві, або продовжити вчиняти злочин, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на такі доводи, а також на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є необґрунтованим та не відповідає вимогам КПК України, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та відповідно до ч.4 п.2 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.

В судове засідання апеляційного суду прокурор, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, просив заяву розглядати без його участі.

Крім того, від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 надійшла заява, в якій адвокат просив розглядати апеляційну скаргу прокурора без його участі та участі підозрюваного.

Враховуючи те, що строк дії оскаржуваної ухвали спливає 15.07.2022 року, тому з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження, та, відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, в тому, що він 15.05.2023 близько 23:55 в районі будинку АДРЕСА_3 в ході конфлікту з ОСОБА_10 наніс йому удар в область живота розкладним ножем, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

16.05.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими судом 1-ої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду та учасниками провадження не оскаржується, отже не потребує повторного дослідження та перевірки.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є припущенням, адже слідчий та прокурор, окрім загальних формулювань, не надали доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків.

При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , лише 3 місяці тому досяг повноліття, він не судимий, в поле зору правоохоронних органів не потрапляв, має сім`ю (проживав разом з батьками), виховувався у багатодітній сім`ї.

Фактів спроб здійснення ОСОБА_7 незаконного впливу на учасників кримінального провадження не зафіксовано та доказів цього прокурором не надано.

Таким чином, стороною обвинувачення не було доведено відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, визнаним доведеними.

До того ж, запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту застосований 17.05.2023 року та на час апеляційного розгляду, ним не порушувався, та із зазначеної дати по теперішній час, він перебував на волі, з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора, але доказів, що він протягом зазначеного часу вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор суду не надали.

Посилання прокурора на можливість підозрюваного вчинити новий злочин, не відповідає фактичним обставинам справи, адже слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Апеляційний суд вважає голослівними твердження прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 матиме реальну можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, які можуть змінити показання, що мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки доказів незаконного впливу підозрюваного на свідка за час перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом, прокурором апеляційному суду не надано.

Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є обґрунтованим.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177-178, 194, 370, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.05.2023 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4