Ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 04 травня 2023 року було відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_1 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_2 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження.
Під час розгляду скарги на рішення органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження слідчій суддя враховує положення ч.2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Вважаю, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та передчасною, оскільки у постанові про закриття кримінального провадження прокурором неконкретно викладено зміст обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні та давали підстави для кваліфікації дій за ч. 2. ст. 125 та ст. ч.1 ст. 129 КК України, а тому прийняте ним рішення про залишення вказаної скарги без задоволення підлягало скасуванню.
Так, у постанові зазначено обставини вчинення кримінальних правопорушень, що були встановлені досудовим розслідуванням, які не містять відомостей про принципово важливі обставини, котрі мають значення для правильності кваліфікації дій винного, а зокрема тривалість суспільно-небезпечних дії ОСОБА_3 , кваліфіковані як погрози вбивством, час їх закінчення причини їх припинення.
Крім того, прокурор не встановив причини конфлікту (мотив), особу, яка його спровокувала та обставини за яких він відбувся, події після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, а саме чому ОСОБА_3 їх припинив (з власної волі чи вони були припинені іншими особами), оскільки за умови використання вил для нанесення ударів у життєво важливі органи це має важливе значення для визначення вірної кваліфікації. Також не конкретизовано як конфлікт з присадибної ділянки перемістився до будинку і що цьому передувало, що штучно розриває події, хоча вони відбувалися в короткий проміжок часу та не дає можливості їх вірно оцінити.
Стаття 91 КПК України визначає першочерговим предметом доказування у кримінальному провадженні саме подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а викладена прокурором в оскаржуваній постанові фабула вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.129 КК України, на мою думку не відповідає критеріям щодо конкретності і повноти.
На мою думку оскаржувана постанова прокурора про закриття кримінального провадження є передчасною і такою, що вимагає усунення недоліків в частині неконкретності описання істотних обставин вчиненого кримінального правопорушення, що може викликати певні сумніви щодо встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Суддя ОСОБА_4