УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт на майна у кримінальному провадженні № 0002448, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт на майна у кримінальному провадженні № 0002448, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.06.2023 о 06 год. 41 хв., ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу, а саме дверей евакуаційного виходу магазину «Сільпо», прибув за адресою: місто Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 23.06.2023, приблизно о 06 год. 41 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: місто Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, скориставшись відсутністю інших осіб, маючи при собі заздалегідь підготовлений невстановлений засіб для підпалу підійшов до евакуаційного виходу магазину «Сільпо», після чого використовуючи вогневе джерело запалювання зайняв наявні побутові матеріали розміщені поряд із евакуаційним виходом, внаслідок чого знищів металопластикові двері, чим заподіяв майнову шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», у сумі 48 000 грн.

26.06.2023 о 16 год. 50 хв. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

26.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

26.06.2023 під час затримання у порядку ст. 208, 615 КПК України у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході особистого обшуку якого виявлено та вилучено: 1) піджак чорного кольору «TOWNCRAFT»; 2) брюки чорного кольору «FERRE»; 3) кофту бірюзову та синю смужку «GAP»; 4) туфлі чорного кольору «Moreschi»; 5) мобільний телефон «Samsung GT-C3530», ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім-картою за номером НОМЕР_2 ; 6) металеву коробку рожево-білого кольору «Flvigny»; 7) браслет шкіряний коричневого кольору, із двома чорними стрічками та нитками блакитного та жовтого кольору із застібкою; 8) ремінь чорний шкіряний «GP&Maх»; 9) нашийник рожевий; 10) зв`язку ключів, 11) картку «Фокстрот» НОМЕР_3 ; 12) візитівку «Благодійна організація».

Як зазначає у клопотанні слідчий, вказані речі є тимчасово вилученим майном та мають значення речових доказів, а тому з метою їх збереження та запобігання, подальшого відчуження, знищення, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

У судове засідання слідчий не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Проте через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час судового засідання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, Шевченківським УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002448, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

26.06.2023 о 16 год. 50 хв. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, в ході особистого обшуку якого виявлено та вилучено майно на яке слідчий просить накласти арешт.

26.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, тобто у вчиненні умисного знищення чужого майна, шляхом підпалу.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 від 27.06.2023 у вказаному кримінальному провадженні майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з цим, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить слідчий.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 27.06.2023, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт на майна у кримінальному провадженні № 0002448, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 26.06.2023 майно, а саме:

1) піджак чорного кольору «TOWNCRAFT»; 2) брюки чорного кольору «FERRE»; 3) кофту бірюзову та синю смужку «GAP»; 4) туфлі чорного кольору «Moreschi»; 5) мобільний телефон «Samsung GT-C3530», ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім-картою за номером НОМЕР_2 ; 6) металеву коробку рожево-білого кольору «Flvigny»; 7) браслет шкіряний коричневого кольору, із двома чорними стрічками та нитками блакитного та жовтого кольору із застібкою; 8) ремінь чорний шкіряний «GP&Maх»; 9) нашийник рожевий; 10) зв`язку ключів, 11) картку «Фокстрот» НОМЕР_3 ; 12) візитівку «Благодійна організація».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1