Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2034/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 11.10.2022р. до ЄРДР за №0000451 по обвинуваченню-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лапаз, Новосергіївського району, Оренбурзької області, росія та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта середня, не працюючий, не одружений, раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме провадження), маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, з корисливих мотивів, організувала незаконне переправлення осіб через державний кордон України та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця вступила у злочинну змову із ОСОБА_6 , при цьому керувала його діями з розподілом обов`язків щодо сприяння ним у незаконному переправленні через державний кордон України в Угорщину, поза пунктами пропуску через державний кордон, групи громадян України призовного віку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_3 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ; які достовірно знаючи про Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою уникнення мобілізації мали намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу, за що кожен повинен був сплатити грошову винагороду в сумі 1200 доларів США невстановленій досудовим розслідуванням особі (матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме провадження), з якою в злочинну змову вступив ОСОБА_6 , при наступних обставинах.

Так, 10.10.2023 року близько 12.00 години, невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме провадження), керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2110» р.н. НОМЕР_1 на передньому пасажирському сидінні якого знаходився ОСОБА_6 , з яким останній досяг домовленості щодо прийняття останнім участі в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом безпосередньої участі ОСОБА_6 в якості провідника до державного кордону України з Угорщиною, за грошову винагороду в сумі 2 000 гривень за одну особу, з метою організації незаконного переправлення вказаної групи громадян України призовного віку через державний кордон України в АДРЕСА_4 , де їх очікувала група громадян України призовного віку - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому, на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме провадження), група громадян України - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сіли до салону автомобіля марки «ВАЗ 2110» р.н. НОМЕР_1 та передали невстановленій досудовим розслідуванням особі (матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме провадження), грошові кошти у сумі 1200 доларів США з кожного в якості оплати за незаконне переправлення через державний кордон України з Угорщиною, поза пунктами пропуску державного кордону.

Відразу, після отримання грошових коштів, невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме провадження), керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2110» р.н. НОМЕР_1 в салоні якого знаходилися ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виїхала з м.Мукачево в напрямку смт.Вилок, Берегівського району, де перебуваючи в смт.Вилок, Берегівського району зупинилась на АЗС «Chipo» по вул.Горького в смт.Вилок, Берегівського району, після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вийшли із салону автомобіля. Обвинувачений на виконання вказівки невстановленої досудовим розслідування особи (матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме провадження), чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, маючи на меті сприяти, шляхом надання вказівок та порад у незаконному переправленню осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, з метою доведення до кінця злочинного задуму, розробленого невстановленою особою (матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме провадження), направленого на незаконне переправлення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , наказав слідувати вказаним особам за ним безпосередньо до лінії державного кордону України з Угорщиною та розпочав рух у вказаному напрямку.

Однак, 10.10.2022 року близько 14.30 години прикордонним нарядом прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_2 прикордонного загону, на відстані близько 250 метрів від 112 прикордонного знаку державного кордону України з Угорщиною було затримано громадян України ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України в напрямку Угорщини, поза пунктами пропуску через державний кордон.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто сприяння порадами, вказівками у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчинене щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

Такі висновки суду відповідно до вимог ч.3 ст.370 КПК України грунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджені доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України.

Зокрема, в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, беззаперечно підтвердив факти та обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті, дуже жалкує, що так сталося, просив суд суворо його не карати, врахувати що у нього на утриманні є шестеро неповнолітніх дітей, він щиро розкаявся і більше не буде вчиняти будь-яких правопорушень.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України за кваліфікуючою ознакою як сприяння порадами, вказівками у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчинене щодо кількох осіб, з корисливих мотивів, обвинувачений винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за скоєний ним злочин.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття та повне визнання своєї вини; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - судом не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри та виду покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь та характер небезпечності вчиненого ним злочину, його тяжкість, дані, що характеризують особу підсудного, обставини, за яких були скоєний злочин і які пом`якшують або обтяжують їх відповідальність,.

Призначаючи особі покарання, суд має дотриматися загальних засад, передбачених статтями 50,65 КК, та врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого.

Частиною 3 ст.332 КК України передбачена кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів, що караються позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Поняття суддівського розсуду, або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.ст.66,67 КК України), визначення «інші обставини справи», або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Отже, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: згідно із ст.12 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставини вчиненого злочину (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який відповідно до наданої старостою Ромського поселення м.Мукачево ОСОБА_10 Характеристики по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до наданої старостою Ромського поселення м.Мукачево ОСОБА_10 Довідки про склад сім`ї обвинувачений проживає з громадянкою ОСОБА_11 з якою виховує шестеро неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , І.Фека- ІНФОРМАЦІЯ_9 , Е.Фека- ІНФОРМАЦІЯ_10 та К.Фека- ІНФОРМАЦІЯ_11 , на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, офіційно не працюючий, свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, також його протиправними діями не завдано матеріальної шкоди (а.п.81-85).

Між тим, статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, неодноразово викладеною у судових рішеннях.

Отже, суд, повною мірою врахувавши усі обставини в сукупності, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а саме: при розгляді справи суд встановив у діях обвинуваченого прояви щирого каяття у вчиненому злочині, він повністю визнав свою провину, а тому визнає ці факти як обставини, що пом`якшують покарання. Суд при призначенні покарання обвинуваченому бере також до уваги наявність у обвинуваченого на утриманні та вихованні шістьох малолітніх дітей, а відтак, на переконання суду, ці встановлені судом обставини, значно впливають на суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим діяння та, відповідно, суттєво знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину.

За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочинів обставинам їх скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним, так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд, з урахуванням позиції державного обвинувача про призначення обвинуваченому 7-ми років позбавлення волі із застосуванням спеціальної конфіскації та позбавленням права обіймати певні посади та позиції захисту про можливість призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за скоєння інкримінованого йому злочину, приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого все-ж можливе в умовах без ізоляції його від суспільства, а відтак буде справедливим призначити йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.332 КК України із застосуванням ст.69 КК України та визначенням йому іспитового строку за правилами, передбаченими ст.ст.75-76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним, достатнім та справедливим для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів.

Оскільки обвинувачений не є службовою особою до нього не застосовується позбавлення права обіймати посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до вимог ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченого не застосовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.91,94,370,374,394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.3 КК України, та з застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна та без позбавлення права обіймати посади чи займатися певною діяльністю.

В порядку ст.ст.75-76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом річного іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до обвинуваченого не застосовується.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1