Справа № 953/7553/22
н/п 1-кс/953/5547/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області, майора юстиції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування кримінального правопорушення, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 25.11.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина Російської Федерації, уродженця м. Барнаул, Алтайського краю Російської Федерації, який зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил Російської Федерації гвардії рядового, який займає посаду навідника танку 1 танкового взводу 1 танкової роти НОМЕР_1 танкового батальйону НОМЕР_2 окремої гвардійськомотострілкової ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2023 року до суду надійшло клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області, майора юстиції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування кримінального правопорушення, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 25.11.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що слідчим 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 25.11.2022 за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 438 КК України.

Згідно клопотання встановлено, що між рф та Україною з 20 лютого 2014 року триває збройний конфлікт міжнародного характеру. 24 лютого 2022 року о 5 годині збройними силами російської федерації здійснено пуски крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України та цивільним об`єктам, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань рф здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави України.

У період із 5 години 24 лютого 2022 року та до цього часу підрозділи ЗС та інших військових формувань рф здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії вже призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі та поранення цивільних осіб, у тому числі жінок і дітей, знищенню та пошкодженню сотень цивільних об`єктів.

24.02.2022 після оголошення Президентом рф про початок «спеціальної військової операції», російські війська перетнули російсько-український кордон та пішли у наступ на території Харківської області. Цього ж дня на території Харківської області почались бої з військовослужбовцями зс рф, обстріли цивільних об`єктів та цивільного населення на території Харківської області.

Так, 20.03.2022 точний час в ході досудового розслідування не встановлено, під час активного наступу, військовослужбовці зс рф під супроводом не менше 4-х танків Т72Б3сДЗ та легко броньованої техніки, бортові номери бойових одиниць якої на даний час не встановлені, увійшли до населеного пункту с. Верхня Роганка Харківського району Харківської області, де на околиці у лісосмузі уздовж бетонної дороги у напрямку с. Шестаково, зайняли свої бойові позиції, а важко броньована техніка, яка складалась щонайменше з 4-х танків Т72Б3сДЗ, один з яких замість бортового номеру мав напис, виконаний фарбою білого кольору «За правду», зайняли свої бойові позиції між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та поблизу теплиць, що перебували на околиці села, а танк із написом на борті «За правду», виконану білою фарбою, не маючи стаціонарної позиції, час від часу курсував уздовж села Верхня Роганка між лісосмугою, що розташована на околиці селища у напрямку с. Шестаково та позиціями військовослужбовців РФ, займаючи такий розрахунок до 28.04.2022, здійснюючі регулярні обстріли населених пунктів, які перебувають поблизу с. Верхня Роганка, а саме: с. Вільховка та с. Мала Рогань.

28.04.2022, у світлу пору доби, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, присутні у селищі військовослужбовці рф з метою поліпшення своїх бойових позицій, стали змінювати місця своєї дислокації, танки, окрім танку з написом «За правду», склад екіпажу якого складався з командира танку ОСОБА_6 , оператора навідника танку ОСОБА_7 та інших членів екіпажу, анкетні дані яких на даний час не встановлені, залишили село, а вказаний вище танк залишився на території селища в районі вулиці Лебединської до ранку 29.04.2022.

29.04.2022 з ранку, у період часу між 08.00 та 09.00 годиною, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, після зміни місця дислокації військової техніки зс рф ОСОБА_6 , виконуючи на той час згідно із вимогами «Бойового уставу з підготовки та ведення загальновійськового бою», введеного в дію наказом головнокомандувача Сухопутними військами рф від 24.02.2005 № 19, функції командира танку з написом на борту «За правду», виконану фарбою білого кольору, перебуваючи в середині танку у складі екіпажу, курсуючи уздовж бетонної дороги у напрямку виїзду з населеного пункту с. Верхня Роганка у сторону с. Шестаково, усвідомлюючи обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України та діючи в його умовах умисно і протиправно, з мотивів помсти за викрадений напередодні місцевими жителями рюкзак з особистими речами та ідентифікуючими членів екіпажу танку з написом "За правду" документами, всупереч вимогам ч. 1 ст. 52 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08.06.1977, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), які у подальшому підтверджені зобов`язаннями України за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України, відповідно до ст. 6 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991, якою передбачено, що цивільні об`єкти не повинні бути об`єктом нападу або репресалій, а також ч. 1, п. а. 3) ч. 2 ст. 57 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року, якими передбачено, що при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення, цивільних осіб і цивільні об`єкти; ті, хто планує напад або приймає рішення про його здійснення, утримуються від прийняття рішень про здійснення будь-якого нападу, який, як можна очікувати, викличе випадкові втрати життя серед цивільного населення, поранення цивільних осіб і завдасть випадкової шкоди цивільним об`єктам або те й інше разом, що було б надмірним щодо конкретної і прямої воєнної переваги, яку передбачається одержати, діючи за попередньою змовою з навідником оператором вказаного танку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та невстановленими під час досудового розслідування іншими членами екіпажу, віддав бойовий наказ навіднику оператору танку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на здійснення обстрілу прямою наводкою по житловим будинкам по АДРЕСА_4 . У свою чергу ОСОБА_7 з метою швидкого й точного наведення озброєння бойової машини в ціль, вчинив активні дії з наведення гармати танку по об`єкту ураження, розуміючи, що виконує явно протиправний наказ, діючи умисно, здійснив почергово не менше 4-х пострілів із гармати танку.

У результаті виконання бойового наказу та здійснення що найменше 4-х пострілів осколково - фугасним снарядом із 125-мм танкової гармати, відбулось влучання артилерійських снарядів по цивільним об`єктам та об`єктам цивільної інфраструктури, а саме: проїзної частини по АДРЕСА_5 , нежилого будинку поруч із ним, прямим влучанням були зруйновані будинки по АДРЕСА_6 , який використовувала родина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також будинок АДРЕСА_7 , який належав ОСОБА_9 .

Після ураження цивільних цілей, а саме: будинку по АДРЕСА_8 за GPS координатами 50.0230.36.5551, будинку №50 за GPS координатами 50.023915.36.555152, переконавшись у досягненні своєї мети, екіпаж танку разом з бойовою машиною місце своєї дислокації змінили, змусивши через свої дії родину ОСОБА_8 евакуюватися із зазначеного населеного пункту.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у цілеспрямованому нападі на цивільний об`єкт, який не є військовою ціллю, тобто іншому порушенні законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.438 КК України.

30.06.2023 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України, складене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 438 КК України у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, вручене ОСОБА_6 .

На даний час, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду і знаходиться на території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Вищевказані матеріали досудового розслідування дають органу досудового розслідування достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється. За таких обставин притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, який передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством, не представляється можливим.

Оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 30.06.2023 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2022 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості, то ОСОБА_6 вважається таким, який належним чином повідомлений про такий виклик.

На сьогоднішній день, з метою вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, виникла необхідність у обранні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального правопорушення.

Слідчий вказує, що досудовим розслідуванням вжито всіх можливих та достатніх заходів для встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Зважаючи на те, що місцезнаходження підозрюваного не відоме, за наявною інформацією останній перебуває на території держави-агресора, тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років за вчинення особливо тяжкого злочину, у якому він підозрюється, переховування від органів досудового слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідчий вказує, що у ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобіганню існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.

Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст.438 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також зауважив про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав з території України та перебуває на території держави, яка визнана Верховною Радою України державою-агресором, у Російській Федерації. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні, виходячи з принципу верховенства права, покладалась на розсуд суду, з огляду на те, що у неї, як захисника, відсутня можливість узгодити позиції з підозрюваним.

Клопотання розглядається слідчою суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши додані до клопотання документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що СВ Управління СБ України в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 25.11.2022, в рамках якого подається дане клопотання.

Частиною 1 ст. 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить ст.135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також ст.136, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч.8 ст.135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, територіях держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості їй такої повістки згідно частинами 1,2-4-7 цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї ста частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Отже, з огляду на наведені положення закону, ст.278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) в тому числі шляхом опублікування у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Слідчою суддею встановлено, що у зв`язку із неможливістю вручення особисто ОСОБА_10 повідомлення про підозру у день його складення та повісток про виклик, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території України, а також знаходження його на території РФ, стороною обвинувачення вжито заходів для вручення повідомлення про підозру та повісток про виклик у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень згідно ч. 1 ст. 278 КПК України з урахуванням ст. 111 КПК України та ст. 135 КПК України, зокрема, шляхом оголошення повного тексту підозри на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_10 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_10 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, тобто у цілеспрямованому нападі на цивільний об*єкт, який не є військовою ціллю, тобто у іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, останній є громадянином Російської Федерації та осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», строк дії якого неодноразово продовжено по теперішній час.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: Повідомлення про кримінальне правопорушення від 21.11.2022; Доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 02.12.2022;Відповідь на доручення від 30.12.2022 з додатками;Протокол огляду комп`ютерних даних від 02.12.2022;Протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 від 07.12.2022;Протокол пред`явлення особи для впізнання від 07.12.2022 за участі ОСОБА_11 (особа, яку впізнають ОСОБА_6 );Протокол пред`явлення особи для впізнання від 07.12.2022 за участі ОСОБА_11 (особа, яку впізнають ОСОБА_7 );Протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 07.12.2022;Протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 07.12.2022;Протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 11.01.2023;Протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 11.01.2023;Відповідь на доручення від 10.01.2023 з додатками;Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.01.2023 за участі ОСОБА_8 (особа, яку впізнають ОСОБА_6 );Протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.01.2023 за участі ОСОБА_8 (особа, яку впізнають ОСОБА_7 );Запит до Національної гвардії України від 20.01.22023;Відповідь з Національної гвардії України від 04.02.2023;Протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 10.04.2023;Протокол додаткового огляду місця події від 10.04.2023 з додатками;Супровідний лист до ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» від 18.04.2023;Постанова про призначення комплексної судової військової та вибухово-технічної експертизи від 17.04.2023;Висновок експертів № 17239/17240/19178-19188 від 29.05.2023; Повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 30.06.2023. Доручення ГВ КІБ УСБУ в Харківській області № 70/6-5558 від 10.07.2023;Відповідь на доручення № №70/1-13542 від 13.07.2023 з додатком.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_6 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризику, передбаченого п.1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суддя, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, тобто у іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб - злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

При цьому, слідча суддя при встановленні даного ризику враховує також існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_6 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Так, органом досудового розслідування, шляхом розміщення оголошення повного тексту на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» було опубліковано повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого СБУ в Харківській області для проведення відносно нього процесуальних та слідчих дій. На вказані виклики до органу досудового розслідування ОСОБА_6 не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив.

Слідчою суддею враховується той факт, що оскільки підозрюваний за викликом слідчого для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру, допиту як підозрюваного та вручення клопотання про обрання запобіжного заходу з додатками до нього, до СБУ в Харківській області не прибув, причини своєї неявки не повідомив. Також органом досудового розслідування не встановлено фактичне місцезнаходження підозрюваного, що унеможливлює здійснення досудового розслідування в установленому законом порядку та строки.

Вищевикладені обставини свідчать про існування реальної можливості переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення слідча суддя враховує, що місце підозрюваного невідомо і ці обставини дають припускати можливість задля уникнення покарання здійснення ним відповідних дій щодо знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний є громадянином РФ, військовослужбовецем, в нього наявна на озброєнні вогнепальна зброя, зв`язки з іншими військовослужбовцями ЗС РФ. Тому є розумна підозра вважати, що підозрюваний, у разі повернення на територію України для виконання бойових завдань, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 сь.28, ч.1 ст.438 КК України, тобто у іншому порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб - злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років;

- дані щодо ОСОБА_6 , який має зареєстроване місце проживання на території рф, тобто держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є військовослужбовцем збройних сил російської федерації, який проходив військову службу на посаді навідника танку 1 танкового взводу 1 танкової роти НОМЕР_1 танкового батальйону НОМЕР_2 окремої гвардійськомотострілкової Красносільської ордена Леніна Краснознаменної бригади.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням положень характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , те, що злочин за ч.1 ст.438 КК України, є злочином проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який підлягає у необхідності захисту високих стандартів, охорони прав, як інтересів суспільства, так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, під час дії воєнного стану.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

З урахуванням вище встановлених обставин кримінального правопорушення, наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшла до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , за його відсутності.

З огляду на зазначене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, як вище зазначалося, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області, майора юстиції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження №0000482 від 25.11.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

В порядку ч.6 ст.193 КПК України обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи, яка виїхала та/або перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця здійснення досудового розслідування кримінального провадження звернутися до слідчого судді, суду для розгляду питання за участю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Зобов`язати слідчого 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області, майора юстиції ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про тримання під вартою останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1