Провадження № 1-кп/643/349/23
Справа № 643/11/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № № 002994 від 11.11.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-технічною освітою, який не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 (обвинувачений) 11.11.2021 року приблизно об 11 годині 06 хвилин, знаходячись біля касової зони в приміщені супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, Салтівське Шосе, буд. 143, маючи прямий умисел на нанесення працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень при виконанні ним своїх службових обов`язків, усвідомлюючи те, що перед ним знаходиться працівник поліції, який прибув за викликом оператора «102», почав поводити себе агресивно по відношенню до інспектора роти 5 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Харківській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який був одягнений у формений одяг, екіпірований спеціальними засобами, закріпленими на форменому одязі, мав при собі особистий жетон поліцейського № 0172478, та раптово штовхнув долонями обох рук в область грудей поліцейського ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на спину. Далі ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні протиправні дії та бажаючи діяти саме таким чином, перебуваючи на підлозі зверху ОСОБА_6 , почав утримувати останнього силою в положенні лежачи та одразу ж наніс в хаотичному порядку щонайменше три удари кулаками обох рук у виличну частину голови зліва. Після отриманих ударів ОСОБА_6 прикривався руками, однак ОСОБА_4 продовжував наносити удари ОСОБА_6 , кількість яких встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, та висловлювався нецензурною лайкою. У подальшому протиправні дії ОСОБА_4 були припинені лише після застосування до нього співробітниками поліції спеціальних засобів «кайданки» та газового балону сльозогінної дії «Терен-4М». Протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна на голові, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_4 за вказаним епізодом визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 11.11.2021 року приблизно об 11 годині 06 хвилин, знаходячись біля касової зони в приміщені супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, Салтівське Шосе, буд. 143, підійшовши до співробітників поліції, які прибули за викликом оператора «102», почав поводити себе агресивно та, усвідомлюючи те, що перед ним знаходиться працівник поліції інспектор роти 5 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Харківській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_6 , який був одягнений у формений одяг, екіпірований спеціальними засобами, закріпленими на форменому одязі, мав при собі особистий жетон поліцейського № 0172478, раптово штовхнув долонями обох рук в область грудей поліцейського ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на спину. Далі ОСОБА_4 почав наносити в хаотичному порядку щонайменше три удари кулаками обох рук у виличну частину голови зліва співробітнику поліції ОСОБА_6 . В цей час інспектор роти 5 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , яка була одягнена у формений одяг, екіпірований спеціальними засобами, закріпленими на форменому одязі, з особистим жетоном поліцейського № 011422, виконуючи свої функціональні обов`язки, зробила ряд зауважень ОСОБА_4 та намагалась припинити протиправні дії останнього по відношенню до співробітника поліції ОСОБА_6 . У свою чергу ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на здійснення опору працівнику поліції при виконанні ним своїх службових обов`язків, продовжив поводити себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою по відношенню до ОСОБА_8 та, реалізуючи свій злочинній намір, спрямований на здійснення опору працівнику поліції при виконанні ним своїх службових обов`язків, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, діючи умисно та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, продовжуючи ігнорувати зауваження працівників поліції, почав вчиняти активний фізичний опір, який виразився в активній фізичній протидії законним вимогам працівників поліції, а саме відштовхнув ОСОБА_9 . Протиправні дії ОСОБА_4 були припинені лише після застосування до нього ОСОБА_10 спеціального засобу - газового балону сльозогінної дії «Терен-4М».

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_4 за вказаним епізодом визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений свою вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Надав показання, згідно яких підтвердив вчинення ним кримінальних правопорушень за обставин, вказаних вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно вказані час, спосіб, місце та інші обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. Показав, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані вході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Ураховуючи наведене, визнання обвинуваченим своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння обвинуваченим вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію обвинуваченого та участь у кримінальному провадженні його захисника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні та достатні гарантії справедливого судового розгляду і відмова обвинуваченого від дослідження доказів у повному обсязі не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

ОСОБА_4 не одружений, дітей не має, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно наданого суду посвідчення 0046, обвинувачений є волонтером громадської організації «Молодь світу - за об`єднане суспільство».

Відповідно до характеристики від 20.04.2023, наданої керівником громадської організації «Молодь світу - за об`єднане суспільство», ОСОБА_4 працює у вказаній громадській організації з 01.10.2022 на посаді волонтера. За час волонтерської діяльності зарекомендував себе відповідальним та старанним волонтером. Вимогливий до себе, здатний нести відповідальність за результати своєї роботи. Доброзичливий і комунікабельний, користується повагою в колективі. Багато хто відзначає його чуйність і відкритість до людей. Порушень дисципліни за час волонтерської діяльності не має.

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.06.2023 убачається, що обвинувачений проживає разом із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , ОСОБА_11 є матір`ю обвинуваченого.

Відповідно до наданих стороною захисту посвідчення серія НОМЕР_2 «Ветеран праці» та пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3 , ОСОБА_11 є пенсіонером за віком та ветераном праці.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Прокурором було зазначено, що під час досудового розслідування з боку обвинуваченого мали місце активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Обвинувачений у судовому засіданні 30.06.2023 показав, що після закінчення підготовчого судового засідання приніс свої вибачення потерпілому ОСОБА_6 , який був присутнім у вказаному засіданні.

Прокурор та захисник, кожний окремо, підтвердили вказану обставину, зазначивши, що були присутніми під час вказаних вибачень обвинуваченого.

Ураховуючи наведене, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання та необхідності вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з урахуванням таких критеріїв, як співрозмірність вказаного рішення характеру вчиненого діяння та його наслідкам (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Мотиви призначення покарання

Прокурор просила призначити обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 роки, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 роки, остаточне покарання просила визначити у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України просила звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Потерпілі, кожен окремо, надали суду заяви, в яких зазначили, що просять розглядати кримінальне провадження за їх відсутності, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

Сторона захисту просила звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, який займається волонтерською діяльністю та позитивно характеризується за місцем здійснення вказаної діяльності, проживає вдвох з матір`ю похилого віку, яка є пенсіонером та ветераном праці, раніше не судимий. Крім того, суд враховує наявність двох обставин, які пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що покарання у виді обмеження волі буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, які відносяться до нетяжких злочинів та не спричинили тяжких наслідків, дані про особу винного, який займається волонтерською діяльністю, має матір похилого віку, щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію сторони обвинувачення, яка просила звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, засади диспозитивності кримінального провадження, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, який є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення.

Таке звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в умовах передбаченого законом контролю за його поведінкою, на переконання суду, відповідатиме засадам гуманізму, буде співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13.11.2021 року щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 11350,00 грн., строк тримання під вартою постановлено рахувати з 11.11.2021 року. Обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що був затриманий 11.11.2021 року.

Як вбачається з листа начальника Харківського слідчого ізолятора від 16.11.2021 року № 12/12-19417, за обвинуваченого було внесено заставу, у зв`язку з чим 16.11.2021 року обвинуваченого звільнено з-під варти. Вказана обставина підтверджується наданою стороною захисту копією квитанції, виданої АТ КБ «Приватбанк», на суму 11350,00 грн., та показаннями учасників справи, наданими в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, суд зараховує в строк покарання строк тримання обвинуваченого під вартою з 11.11.2021 року по 16.11.2021 року, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідають два дні обмеження волі.

Обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання про звернення застави на потреби Збройних Сил України. Прокурор на заперечувала проти задоволення вказаного клопотання обвинуваченого. Ураховуючи наведене, суд відповідно до клопотання обвинуваченого перераховує заставу на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України

Цивільні позови у кримінальному провадженні не пред`явлені. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України з урахуванням позиції учасників судового провадження.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 342 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 345 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк тримання ОСОБА_4 під вартою (строк попереднього ув`язнення) з 11.11.2021 року по 16.11.2021 року, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід у вигляді застави, обраний відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 11350,00 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень), внесену згідно заяви на переказ готівки № 0.0., код квитанції АТ КБ «Приватбанк» 9251-0430-2837-7862, дата оплати 15.11.2021 року, перерахувати з рахунку Державної казначейської служби України на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України UA0992708.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 на наступне майно: шапку трикотажну чорного кольору; поліцейський жетон номер № 0172478.

Речовий доказ, а саме шапку трикотажну чорного кольору, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області - повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Речовий доказ, а саме поліцейський жетон номер № 0172478, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 - вважати повернутим законному володільцю.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 на наступне майно: мобільний телефон ТМ «Хiaomi Poco M3 pro» IMEI: НОМЕР_4 .

Речовий доказ, а саме мобільний телефон ТМ «Хiaomi Poco M3 pro» IMEI: НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - вважати повернутим законному володільцю.

Речовий доказ, а саме диск для лазерних систем зчитування - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1