ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2043/23 Справа № 233/1880/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м.Кривий Ріг

01 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали кримінального провадження № 0000324 за ч. 1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сухумі, Грузія, грузина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 05 березня 1996 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна;

2) 11 квітня 1997 року Кіровським районним судом м. Макіївка Донецької області за ч. 2 ст. 183-3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

3) 08 липня 1999 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна;

4) 27 грудня 2005 року Іллічівським районним судом м. Маріуполь за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

5) 15 березня 2007 року Костянтинівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

6) 19 березня 2009 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 186КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

7) 15 червня 2011 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст. 198 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці 28 днів;

8) 16 травня 2012 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, звільнений 21 листопада 2017 року умовно достроково на 1 рік 8 місяців,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.

Згідно до вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2023 року, 21 серпня 2022 року в денний час доби, більш точного часу встановлено не було, ОСОБА_7 проходив біля Костянтинівського професійного будівельного ліцею № 39, розташованого за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Костянтинівка, вул. Європейська, 78, де на ділянці місцевості у траві побачив поліетиленовий пакет чорного кольору. Підійшовши до вказаного пакету, ОСОБА_7 підняв його, в якому побачив корпус гранати Ф-1, який споряджений вибуховою речовиною, а також уніфікований запал ручної гранати, модернізований, дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який споряджений вибуховою речовиною.

Усвідомлюючи, що вищевказані предмети містять вибухову речовину, придбання, зберігання і носіння яких без відповідного дозволу є незаконним, ОСОБА_7 підняв вказані предмети та вирішив залишити їх собі, тим самим здійснив незаконне умисне придбання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу. Після цього, ОСОБА_7 придбані ним при вищевказаних обставинах корпус гранати Ф-1, а також запал ручної гранати, взяв з собою та пішов з вказаного місця, тим самим здійснив незаконне носіння вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.

22 серпня 2022 року, в період часу з 18:00 години по 19:00 годину, ОСОБА_7 , проходячи біля буд. № 50 по вул. Громова м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне зберігання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу, придбані при вищевказаних обставинах предмети з вибуховою речовиною, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576, продовжив зберігати при собі вибухову речовину, без передбаченого законом дозволу, та зустрівши працівника ВСП викинув у кущі вказані корпус гранати Ф-1, який споряджений вибуховою речовиною, а також уніфікований запал ручної гранати, модернізований, дистанційної дії типу УЗРГМ-2, який споряджений вибуховою речовиною.

22 серпня 2022 року в період часу з 20:10 години до 20:50 години, в ході проведеного у встановленому законом порядку огляду місця події на ділянці місцевості біля будинку № 50 по вул. Громова м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, де на асфальтобетонному покритті виявлено корпус гранати Ф-1 та уніфікований запал ручної гранати, модернізований, типу УЗРГМ-2, які було вилучено у встановленому законом порядку, та які є: - корпусом оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 (1 од.), який належить до категорії - небезпечно; - засобом підриву (засобом детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії типу УЗРГМ - 2 (1 од.), який належить до категорії обмежено небезпечно. Тим самим, ОСОБА_7 своїми умисними діями порушив вимоги Положення про дозвільну систему; затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р, № 576; п.п.8,9,10,1112 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2023 рокузмінити в частині призначеного покарання, а саме призначити йому покарання, яке не пов`язане з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі. Вважає, що судом І інстанції помилково вказано обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, оскільки він раніше не засуджувався за ч. 1 ст. 263 КК України. На його думку, з огляду на те, що він визнав вину в повному обсязі та щиро розкаявся, суд мав призначити йому мінімальне покарання за вчинений злочин.

В запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що вирок суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягає. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Вважає, що судом не допущено ніяких порушень вимог КПК України, які б тягнули за собою скасування вироку, оскільки дана оцінка всім доказам, перевірені всі доводи обвинуваченого, про що докладно викладено у вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та йогозахисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який раніше 8 разів судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, працездатний але офіційно не працевлаштований, на обліку в Центрі зайнятості - не знаходиться, стабільне джерело доходу - відсутнє, стійки соціальні зв`язки відсутні, зловживає спиртними напоями, був помічений у вживанні наркотичних засобів, підтримує зв`язки із особами з антисоціальною поведінкою, на диспансерних обліках закладів охорони здоров`я не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 є рецидив злочинів.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом І інстанції покарання у виді 3 років 6 місяцівпозбавлення волі є саме таким.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість призначення йому покарання, яке не пов`язане з реальним відбуванням покарання в місцях позбавлення волі, є неспроможними, оскільки санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, а підстав для застосування вимог ст. 69 КК України або ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає та сам обвинувачений не ставить про це питання в своїй апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він визнав вину в повному обсязі та щиро розкаявся, а тому, на його думку, суд мав призначити йому мінімальне покарання за вчинений злочин, є необґрунтованими, оскільки суд І інстанції призначив йому покарання в мінімальній межі, яка передбачена санкцією ч. 1 ст. 263 КК України. Визнання вини та щире каяття не є безумовною підставою для змінення вироку та пом`якшення призначеного покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ,що судом І інстанції, нібито, помилково вказано обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, оскільки, на його думку, він раніше не засуджувався за ч. 1 ст. 263 КК України, не є слушними, оскільки відповідно до вимог ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтовано прийняті до уваги всі зазначені в апеляційній скарзі обставини.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: