Справа № 487/3853/23
Провадження № 1-кс/487/2261/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання cлідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №№0000249 від 21.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 за погодженням з заступником керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було тимчасово вилучене 11.07.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон Nokia model 1661-2 ІМЕІ НОМЕР_1 , в корпусічорногокольору без сім-картки; мобільний телефон Nokia model 2700с-2 ІМЕІ НОМЕР_2 , в корпусі чорно-сірого кольору без акумуляторної батареї з сім-карткою мобільного оператору МТС; мобільний телефон Nokia model 1800 ІМЕІ НОМЕР_3 , в корпусі чорно-сріблястого кольору без сім-картки.

Клопотання обґрунтоване тим, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000249 від 21.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування 11.07.2023 затримано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яким повідомлено про підозру у вчиненні наступних злочинів: перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися погрозою застосування насильства, за відсутності ознак катування, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України; незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим організованою групою, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України; відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у сховище, що завдав значної шкоди потерпілому, вчиненому в умовах воєнного стану організованою групою, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.5 ст. 186 КК України; протизаконному відібранні майна під приводом воєнної необхідності, вчинюване щодо населення в районі воєнних дій, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 433 КК України; відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у сховище, що завдав значної шкоди потерпілому, вчинений в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах та організованою групою, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України.

11.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.06.2023 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де було виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

Посилаючись на те, що вилучені предмети необхідно оглянути для встановлення можливих свідків та очевидців кримінального правопорушення, а також можливо встановити причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаних злочинів, з метою їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000249 від 21.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 433, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду, пов`язану із здійсненням функцій представника влади на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС Головного відділу захисту національної державності 2 Управління (з дислокацією у місті Херсон) Головного відділу захисту національної державності Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у військовому званні «капітан», тобто, будучи службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду, пов`язану із здійсненням функцій представника влади, володіючи якостями лідера, сильним і стійким характером, переслідуючи корисливі цілі, вирішив використовувати злочинну діяльність пов`язану з перевищенням службових повноважень та незаконним заволодінням у такий спосіб чужим майном, як джерело прибутку. Усвідомлюючи, що для незаконного заволодіння чужим майном необхідне залучення значних людських ресурсів, у тому числі зі складу військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 , відряджених для підвищення ефективності виконання бойових завдань до ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 02.08.2022 №206), вирішив створити організовану групу, учасників якої об`єднати єдиним планом з розподілом функцій кожного, а також особисто приймати участь у діяльності організованої групі та керувати нею.

В ході проведення досудового розслідування 11.07.2023 затримано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яким повідомлено про підозру у вчиненні наступних злочинів: перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися погрозою застосування насильства, за відсутності ознак катування, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365 КК України; незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим організованою групою, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України; відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у сховище, що завдав значної шкоди потерпілому, вчиненому в умовах воєнного стану організованою групою, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.5 ст. 186 КК України; протизаконному відібранні майна під приводом воєнної необхідності, вчинюване щодо населення в районі воєнних дій, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.1 ст. 433 КК України; відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у сховище, що завдав значної шкоди потерпілому, вчинений в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах та організованою групою, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України.

30.06.2023 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва постановлено ухвалу про надання дозвілу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 30.06.2023 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон Nokiamodel 1661-2 ІМЕІ НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору без сім-картки; мобільний телефон Nokiamodel 2700с-2 ІМЕІ НОМЕР_2 , в корпусі чорно-сірого кольору без акумуляторної батареї з сім-карткою мобільного оператору МТС; мобільний телефон Nokiamodel 1800 ІМЕІ НОМЕР_3 , в корпусі чорно-сріблястого кольору без сім-картки.

Постановою слідчого від 11.07.2023 вищевказані речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.

Враховуючи характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, існує обґрунтоване припущення, що вилучені в ході обшуку мобільні телефони, які належить ОСОБА_4 містять містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а за такого, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено відповідність вилученого майна, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на вилучене у ході обшуку 11.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_4 , майно, а саме: мобільний телефон Nokia model 1661-2 ІМЕІ НОМЕР_1 , в корпусічорногокольору без сім-картки; мобільний телефон Nokia model 2700с-2 ІМЕІ НОМЕР_2 , в корпусі чорно-сірого кольору без акумуляторної батареї з сім-карткою мобільного оператору МТС; мобільний телефон Nokia model 1800 ІМЕІ НОМЕР_3 , в корпусі чорно-сріблястого кольору без сім-картки.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1