Справа № 946/4380/23
Провадження № 1-кс/946/1345/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000781 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.06.2023 до чергової частини Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від ОСОБА_4 надійшла заява про те, що14.06.2023, в період з 12 год. 09 хв. по 12 год. 48 хв. невстановлена особа чоловічої статі, зловживаючи довірою її малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під приводом надання допомоги заманив останню до під`їзду № 9 багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , де на сходовому майданчику між поверхами, вчинив відносно неї розпусних дій, які виразились в оголенні статевих органів, непристойних доторканням до них тощо.

В ході проведення першочергових та слідчо-розшукових дій встановлено що, до вчинення зазначено кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ізмаїл, Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , якого 16.06.2023 о 22 годині 50 хвилин було доставлено до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області затримано відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені ст. 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу. На підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, у присутності понятих здійснено обшук затриманого ОСОБА_6 під час якого виявлено: чоловічі джинсові шорти «Fashion Jens», сірі труси з чорними візерунками, коричнево-чорні кросівки з білою підошвою, носки сірого кольору які упаковані в полімерний сейф-пакет НПУ WAR1747168; мобільний телефон торгової марки «Samsung» imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який упакований в полімерний сейф пакет НПУ з WAR0058556; червоний рюкзак торгової марки «Taikesi», який упакований в полімерний сейф-пакет НПУ з WAR1747169.

Як зазначає слідчий в своєму клопотанні, вищевказані речі, у відповідності до ст. 98 КПК України, є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити, які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій.

Таким чином, вилучене в ході здійснення обшуку затриманого ОСОБА_6 , у майно має значення речових доказів для досудового розслідування та в подальшому може бути використано як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження у зв`язку, з чим єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для встановлення істини по кримінальному провадженню є накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 16.06.2023 року протоколом затримання підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: чоловічі джинсові шорти «Fashion Jens», сірі труси з чорними візерунками, коричнево-чорні кросівки з білою підошвою, носки сірого кольору, які упаковані в полімерний сейф-пакет НПУ WAR1747168; мобільний телефон торгової марки «Samsung» imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який упакований в полімерний сейф пакет НПУ з WAR0058556; червоний рюкзак торгової марки «Taikesi», який упакований в полімерний сейф-пакет НПУ з WAR1747169.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1