Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/349/23 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання т.в.о. слідчого СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під варту та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, без застосування електронного засобу контролю, на строк до 22.07.2023 включно,щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Марківка, Марківського району Луганської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000165, внесеному 22.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 по 06 год наступного дня; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000165, внесеному 22.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 22.06.2022 близько 07 год 20 хв водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , разом з пасажирами: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , рухався зі швидкістю 100-120 км/год, яка перевищувала максимально допустиму швидкість транспортних засобів поза населеними

-2-

пунктами 90 км/год, зі сторони м. Мукачева у напрямку с. Н. Ворота Мукачівського району Закарпатської області по автодорозі «М-06» сполученням «Чоп-Київ», неподалік АЗС «WOG», що розташована в смт Ченадієво по вул. Садовій, 94 Б, Мукачівського району Закарпатської області, у світлий час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, де дорога вкрита асфальтобетоном, крива в плані - заокруглення дороги ліворуч по ходу його руху, має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Рухаючись таким чином по своїй правій смузі руху у напрямку с. Н. Ворота Мукачівського району, та проїжджаючи повз територію АЗС «WOG», що з права по ходу його руху, ОСОБА_7 діючи всупереч вимогам п. 1.3, п. 1.5, п.1.10 Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, будучи обмеженим в оглядовості заокругленням дороги, не забезпечив безпеку дорожнього руху, перетнув дорожню горизонтальну розмітку 1.1, виїхав на зустрічну смугу руху та розпочав виконувати маневр обгону двох попутно їдучих у той час, по його правій смузі руху вантажних транспортних засобів, а саме першого автомобіля марки «Вольво» реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «Шмітц» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 і, не повертаючись у свою смугу, збільшуючи швидкість руху продовжив обгін другого вантажного автомобіля марки «DAF» реєстраційний номер НОМЕР_4 з напівпричепом марки «LDS», під керуванням водія ОСОБА_11 . Здійснивши обгін першого автомобіля, ОСОБА_7 не відмовився від виконання подальшого невиправданого маневру обгону, не дотримався безпечної швидкості, чим самим позбавив себе змоги безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у даних дорожніх та погодних умовах, не повернувся на раніше займану смугу в проміжок між автомобілями, які він обганяв з дотриманням безпечної дистанції - хоча міг, з моменту виникнення небезпеки для його руху у вигляді зустрічного автомобіля марки ВАЗ-2109 реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_12 , яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а навпаки продовжив рухатися далі по зустрічній смузі із заокругленням ліворуч, збільшуючи при цьому свою швидкість руху, щоб завершити обгін та біля вищезазначеної АЗС ««WOG», +450 м, автодороги «М-06», допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2109 реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_12 , який у той час, разом з пасажиром ОСОБА_14 , рухався по заокругленню своєю смугою для руху в зустрічному напрямку до м. Мукачева. Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди: водій автомобіля марки ВАЗ-2109 ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, тулуба кінцівок, закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку. Закритої травми грудної клітки множинних переломів ребер зліва та справа, гемотораксу, забою органів середостіння. Закритої травми черева: множинних забоїв внутрішньо-черевних органів. Множинних переломів кісток таза, закритого перелому кісток лівого передпліччя у середній третині, закритого перелому шийки лівого стегна із зміщенням, закритого розчавленого перелому нижньої третини правої стегнової кістки, відкритого багатоуламкового осколкового перелому правого наколінника, відкритого перелому діафізів обох кісток правої гомілки із зміщенням, відкритого перелому голівки малогомілкової кістки, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої великогомілкової кістки, яка ускладнилась травматичним та гіповолемічним шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті. Дані тілесні ушкодження є такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до

-3-

тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настання його смерті; пасажир автомобіля марки ВАЗ-2109 ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді вогнищевого забою головного мозку, забою головного мозку 1 ст, множинних переломів грудного віддліу хребта, ЗХСТ, перелому поперечних відростків С6, Тн2-Тн8, ЗТГК, забою грудної клітки справа, посттравматичного лівобічного гідротораксу, які згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до середнього ступеня тяжкості; пасажир автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, травматичного набряку в ділянці 2-го міжфалангового суглобу 3-го пальця, травматичного розриву матки, внутрішньо - черевної кровотечі, анатальногого загибелю плода 29 тижнів, лапаратомії, ушивання розриву матки, гемотрансфузії, гематома брижі петлі тонкого кишечника, забійні гематоми інсоцепальної ділянки брижі, нбаряків та забоїв чола, які згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Невиконання водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1, 11.3, 12.1, 12.3, 14.2 «в» та вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху», відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням ОСОБА_14 , тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень та отриманням потерпілим ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

22.05.2023 ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 знаходячись на волі та передбачаючи можливість призначення йому реальної міри покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею встановлено ризики переховування від слідства та суду, оскільки у разі визнання винуватим, ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років та це може стимулювати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування, також визнано доведеним ризики незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Разом з тим, слідчий суддя вважала

-4-

не доведеною стороною обвинувачення недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Також слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_7 , який має на утриманні дружину з діагнозом «розсіяний склероз», хворіє на цукровий діабет, являється внутрішньо переміщеною особою, позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував шкоду потерпілим. Таким чином, слідчий суддя прийшла до переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби без застосування електронного засобу контролю, який є більш суворим, як застава та менш суворим, як тримання під вартою, може повною мірою запобігти ризикам на які посилаються слідчий та прокурор. Інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури просить ухвалу слідчого судді від 26.06.2023 скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю визначення розміру застави. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, сторона обвинувачення, вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Слідчий суддя не врахувала достатньою мірою обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, яка на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, тяжкість кримінального правопорушення у якому останній підозрюється, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, захисника, при цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Колегією суддів також враховується заяви підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_15 про можливість розгляду апеляційної скарги без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000165, внесеному 22.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_7 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

-5-

22.05.2023 ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

26.06.2023 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час без застосування електронного засобу контролю на строк до 22.07.2023.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-6-

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Закарпатській областіпідстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у нічний час доби. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклала на ОСОБА_7 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 по 06 год наступного дня; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

-7-

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Також апеляційним судом враховується і те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено прокурором до суду першої інстанції та обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою суду від 12.07.2023 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період доби до 12.09.2023.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-8-

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023 щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді