Справа № 344/7276/23
Провадження № 1-кс/344/2894/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про відмову у визнанні потерпілим від 12 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0000070 від 12.04.2023 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали та просили її задовольнити з викладених у ній підстав.

Слідчий в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, посилаючись на її безпідставність, просив в задоволенні скарги відмовити з викладених в оскаржуваній постанові підстав.

Проаналізувавши пояснення скаржників та слідчого, дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження №0000070 від 12.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Відомості до ЄРДР в даному кримінальному провадженні було внесено на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського апеляційного суду, яким орган досудового розслідування було зобов`язано внести відомості за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 11.11.2022 року.

У заяві про вчинення дій, що містять ознаки злочину від 14.07.2022 року (за якою внесено відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000070) заявники також просили визнати їх, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілими в даному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про відмову у визнанні потерпілим від 12 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0000070 від 12.04.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у кримінальному провадженні.

Вважаючи вищевказану постанову про відмову у визнанні потерпілими протиправною, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з даною скаргою про скасування постанови.

Порядок залучення потерпілого у кримінальному провадженні врегульовано статтею 55 КПК України.

Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (частини 1-3 статті 55 КПК України).

Заявником же є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим (ч.1 ст. 60 КПК України).

В розумінні процесуального закону відмінність між потерпілим і заявником згідно з положенням статей 55 та 60 КПК України полягає у тому, що потерпілим є особа, яка подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або залучена до провадження як потерпіла, або подала заяву про визнання її потерпілою після початку кримінального провадження, а заявник це особа, яка звернулась із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення, але це кримінальне правопорушення скоєне не стосовно неї.

Основним критерієм розмежування заявника від потерпілого є фактор заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди. Така шкода заподіюється виключно потерпілій стороні.

Згідно з частиною 5 статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим , і може полягати , зокрема, у такому: відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; - очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою, неможливість визнаня потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 12.04.2023 року, потерпілими, став висновок слідчого про те, що об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, є суспільні відносини, пов`язані з регулюванням певних аспектів діяльності щодо здійснення правосуддя.

Слідчий суддя вважає такий висновок слідчого передчасним, у зв`язку з чим звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні №0000070 від 12.04.2023 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України внесено на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського апеляційного суду, яким орган досудового розслідування було зобов`язано внести відомості за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про умисне, на їх думку, невиконання службовими особами Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ухвали слідчого судді за їх скаргою, яку слідчим суддею було задоволено.

Слідчий суддя зауважує, що основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого 382 КК України є система правовідносин, яка забезпечує реалізацію судової влади в цивільному, господарському, адміністративному, кримінальному та конституційному судочинстві, а також процесуальну та після процесуальну діяльність компетентних органів і осіб, які сприяють судовій діяльності та втілюють у життя її результати.

Додатковим об`єктом цього злочину є виборчі, трудові та інші права і свободи людини та громадянина, власність, економічні інтереси суб`єктів господарювання, порядок виконання службовими особами своїх повноважень, державні та громадські інтереси.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що висновок слідчого про те, що особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідають критерію потерпілого у кримінальному провадженні є передчасним та немотивованим.

Відтак, оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Проаналізувавши матеріали скарги, вимоги чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги та знаходить підстави для її задоволення.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до статті 55 КПК України, керуючись ст.ст. 22, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Пятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові про відмову у визнанні потерпілим від 12 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0000070 від 12.04.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 05.05.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1