Провадження № 11-кп/4808/367/23
Категорія ст.331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2023 року обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.08.2023 року. Визначено заставу обвинуваченому ОСОБА_9 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_9 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування.

Вважає ухвалу суду незаконною, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, посилається на те, що суддя необґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу. Суд не врахував характеризуючі дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримав вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, з матеріалів контрольного провадження вбачається, що з 01 грудня 2021 року на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 липня 2022 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_9 привід. Через повторну неявку обвинуваченого ОСОБА_9 в судове засідання ухвалою суду від 29 серпня 2022 року оголошено його розшук та зупинено судове провадження. 13.09.2022 року ОСОБА_9 розшукано та кримінальне провадження щодо нього відновлено. У судове засідання, призначене на 09 лютого 2023 року обвинувачений повторно не з`явився, тому до нього застосовано привід.

24 березня 2023 року прокурор звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 із визначенням застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку з тим, що існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст.177 КПК України, та обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Оскаржуваною ухвалою обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.08.2023 року.

Переглядаючи ухвалу про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення.

Так, суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків передбачених п.п 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: можливість переховуватися від суду, оскільки усвідомлює неминучість покарання за вчинення даного злочину, двічі перебував у розшуку; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в минулому неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень. При цьому, суд врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкриміновано злочину (ч.2 ст. 185 КК України), за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі до п`яти років.

Колегія суддів відхиляє доводи захисника обвинуваченого про те, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, зокрема, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, оскільки зазначені обставини, з урахуванням усіх в сукупності даних про особу обвинуваченого та існуючих ризиків, у даному конкретному випадку, не є достатніми для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.

За вказаних обставин, суд, з врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, наявних ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи доведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого для запобігання цим ризикам, дійшов правильного висновку про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для неухильного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Водночас, зі змісту доводів учасників судового розгляду вбачається, що суд до теперішнього часу не може провести підготовче судове засідання в даному кримінальному провадженні та призначити його до розгляду, що свідчить про порушення розумних строків розгляду провадження та зобов`язує суд спрямувати свої зусилля на забезпечення прав обвинуваченого та потерпілих на справедливий суд.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,422-1КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2023 року про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5