Справа № 308/6156/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП Головного Управління Національно поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000181 від 17.02.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника сектору дізнання Ужгородського РУП Головного Управління Національно поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000181 від 17.02.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що до ч/ч Ужгородського РУП надійшов рапорт наступника начальника сектору моніторингу Ужгородського РУП капітана поліції ОСОБА_7 , про те, що в ході моніторингу Інтернет-мережі було виявлено публікацію під назвою «на місці громадської вбиральні в центрі Ужгорода хочуть збудувати кафе».

Дізнавач зазначає, що на земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0100, площею 0,0064 га, активно проводять будівельні роботи пов`язані із капітальним будівництвом та продовжують здійснювати загородження громадського місця та пішохідних зон, тим самим здійснюють самовільне захоплення земельної ділянки з послідуючою метою здійснити самовільне будівництво на раніше захопленій земельній ділянці чи її частині.

При цьому у клопотанні вказано на те, що в ході огляду місця події, проведеного 17.05.2022 за участю спеціаліста інженера-землевпорядника, встановлено, що площа викопаного котловану на місці будівництва становить 0,0269 га, а площа фундаменту - 0,0180 га, що значно перевищує площу земельної ділянки, відведеної під будівлю.

Як вказує дізнавач, право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (ст. 26 Закону країни «Про регулювання містобудівної діяльності»).

У клопотанні вказано на те, що враховуючи вищенаведене, органом досудового розслідування вбачається те, що в діях власника земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0100 - СПМ «Вояж», директором якого являється ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а тому вказана земельна ділянка являється предметом кримінального правопорушення та у відповідності до ст. 98 КПК України, має значення речового доказу.

На підставі вищевикладеного, та з метою запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0100, площею 0.0064 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та являється предметом кримінального правопорушення та у відповідності до ст. 98 КПК України, має значення речового доказу, а також з метою вжиття заходів щодо недопущення незаконного проведення будівництва на даній земельній ділянці шляхом проведення земляних, будівельних, ремонтних чи інших робіт, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на дане майно, атому керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 170, 171, 172 КПК України, дізнавач просить слідчого суддю: накласти арешт на земельну ділянку, яка є речовим доказом у кримінальному провадженні з кадастровим номером :01:001:0100, площею 0.0064 га з цільовим призначенням -1.11.6- інша комерційна діяльність, яка перебуває у власності СПІЛЬНЕ МАЛЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВОЯЖ", , у вигляді заборони розпорядження та користування, у тому числі шляхом накладення заборони на проведення будь-яких будівельних та земляних робіт на ній.

Від представника власника майна адвоката ОСОБА_9 , 15.05.2023, надійшли заперечення на клопотання про накладення арешту на майно.

У запереченнях вказано на те, що у тексті клопотання зазначено, що в результаті огляду місця події за участю інженера - землевпорядника 17.05.2022 р. було встановлено, що площа котловану перевищує площу фундаменту реконструйованої будівлі. На підставі викладеного слідство вважає достатнім вести слідчі дії з кваліфікацією ч. 1 ст. 197 прим. 1 ККУ.

Адвокат зазначає, що з викладеного вбачається, що слідство робить висновки про наявність складу злочину з тверджень інженера-землевпорядника, здійснених під час огляду минулого року, що свідчить про відсутність жодних належних доказів самозахоплення земельної ділянки в розумінні ст.. ст.. 84,85, 86 КПКУ.

При цьому у запереченнях вказано на те, що в дійсності, спираючись на вищевказані неналежні докази слідство фактично залишає поза своєю увагою наступні факти: Факт аварійного стану підпірної стінки Київської набережної зафіксовано ще в грудні 2021 р., про що здійснено відповідне звернення до департаменту міської інфраструктури; проводилося комісійне обстеження аварійної набережної, про що складено відповідні акти та пропозиції.

Незважаючи на викладенні заходи, вчиненні з метою недопущення обрушення, підпірна стінка набережної таки зазнала часткового руйнування через зсуви ґрунту, пов`язані з багаторазовими прокладаннями електричних мереж та мереж зв`язку без додержання будівельних норм. В наслідок такого обрушення, з метою недопущення подальшого зсуву ґрунтів на території будівельного майданчика СМП «Вояж» були залиті підпірні інженерні конструкції. Саме вказані підпірні конструкції слідство помилково вважає котлованом.

ОСОБА_10 , вказує на те що викладена вище ситуація навколо руйнування підпірної стіни Київської набережної, та пов`язане з цим тимчасово обмеження пішохідного проходу в місці зсуву ґрунту знаходиться під контролем робочої комісії Ужгородської МР. Відповідний акт щодо обов`язків СМТ Вояж по усуненню недоліків будівництва подано в матеріали справи.

За твердженням адвоката, задоволення безпідставного клопотання у даній редакції призведе до неможливості викання вимог акту Ужгородської МР та забезпечить відсутність пішохідного проходу по набережній на невизначений час.

У запереченнях вказано на те, що застосування арешту у вигляді заборони користування земельною ділянкою та заборони здійснення будівельних та земляних робіт не лише призведе до значного обмеження підприємницької діяльності СМП, але і унеможливить виконання вказівок Ужгородської МР, як власника суміжних з арештованою земельних ділянок, щодо приведення будівельного майданчика СМП «Вояж» у відповідності до вимог будівельних норм. Більш того, заборона будівельних та земляних робіт на земельну ділянку кад № :01:001:0100 унеможливить завершення ремонтних та укріплювальних заходів щодо підпірної стіни Київської набережної, а це в свою чергу призведе до її подальшого руйнування в наслідок дії стічних вод та великого перепаду висот на такій місцевості.

Адвокат просить відмовити у задоволенні клопотання.

01.06.2023 від адвоката ОСОБА_11 , на електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення. Так, адвокат зазначає, що факт аварійності підпірної станки Київської набережної було встановлено ще у грудні 2021 р. комісією Ужгородської міської ради, про що складено акт від 09.12.2021 р. (копія додається) Вказаним актом встановлено, що тріщини у конструкції підпірної стіни набережної 1930-их років зведення мають силовий прогресуючий характер, що може призвести до руйнувань. Цим же актом встановлено, що з метою запобігання подальшого руйнування треба виконати заходи щодо підсилення існуючої підпірної стіни. Особливу увагу суду звертаємо на те, що вказаним актом рекомендовано СМТ «Вояж» виконати роботи щодо усунення наслідків руйнації та підсилення підпірної стінки з сторони Київської набережної.

Представник власника майна наголошує на тому, що всі заходи, вжиті СМТ «Вояж» з метою запобігання подальшої руйнації підпірної стінки набережної здійсненні з відома Ужгородської МР та на виконання рекомендацій останньої.

З метою спростування звинувачень прокурора у здійсненні дій по самозахопленню земельної ділянки подають суду договір оренди № 43 від 19.11.2021 р., згідно якого з метою здійснення будівельних робіт щодо реконструкції СМТ «ВОЯЖ» надано в оренду 250 м. кВ. мощення (елементу благоустрою) з метою облаштування будівельного майданчику.

Так, адвокат зазначає, що у своїй сукупності та при системному аналізі, вищевказані документи в поєднанні з тими, що вже подані до матеріалів справи раніше, є належними та не спростованими Прокурором доказами того, що інженерна конструкція підпірної стінки розташована в межах будівельного майданчику на виконання рекомендацій Ужгородської МР, як власника комунальної землі, з метою припинення руйнації історичних конструкцій пішохідної зони м. Ужгорода.

Представник власника майна просить слідчого суддю: відмовити у клопотання про накладення арешту на земельну ділянку земельну ділянку кад № :01:001:0100 у вигляді заборони користування та розпорядження, проведення земляних та будівельних робіт. При цьому до додаткових пояснень додано Договір №43, технічні умови від 06.08.2021,акт від 09.12.2021.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила задоволити, із підстав наведених у ньому.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. При цьому подав письмові заперечення які просив врахувати при розгляді клопотання.

Так, адвокат зазначив, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0100 Спільним малим підприємством «Вояж» у відповідності до проектної документації здійснюються будівельні роботи на об`єкті будівництва «Реконструкція будівлі громадської вбиральні з надбудовою під громадську будівлю кав`ярні об`єкта з магазином в межах комплексного проекту реконструкції торгового павільйону та будівництва громадської будівлі (2-га черга) по площі Шандора Петефі, 2 «а» в м. Ужгород».

З метою забезпечення потреб будівництва 19.11.2021 року СМП «Вояж» уклало з Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради договір №43 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода. За умовами вказаного договору СМП «Вояж» отримало право на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою (мощення - фігурний елемент мощення), площею 250,0 кв. м. (0,025 га) за адресою: м..Ужгород, пл. Шандора Петефі, 2а для розміщення будівельного майданчика для здійснення діяльності на умовах оренди.

В процесі будівництва, при виконанні земляних робіт під час влаштування інженерних мереж, були виявлені пошкодження підпірної стіни. За результатами візуального обстеження, на підпірній стіні були виявлені тріщини. Вказані тріщини мали силовий прогресуючий характер , що могло призвести до руйнування існуючої підпірної стіни і подальшого зсуву ґрунту.

Адвокат зазначає, що для запобігання цього процесу необхідно було виконати заходи щодо підсилення існуючої підпірної стіни.

09.12.2021 року комісійно було обстежено підпірну стінку річки Уж (лівий берег) в межах Київської набережної та пл. Шандора Петефі. У відповідності до складеного акту v СМП «Вояж» рекомендовано виконати необхідні роботи щодо запобігання руйнації та підсилення підпірної стінки.

Згідно вищевказаному припису СМП «Вояж» було здійснено комплекс будівельних робіт з підсилення підпірної стіни залізобетонними конструкціями з контрфорсними елементами, які під час огляду об`єкту будівництва 17.05.2022 року органом досудового розслідування були помилково сприйняті як елементи фундаменту будівлі з реконструкції будівлі громадської вбиральні з надбудовою.

Крім цього під час зазначеного огляду, органом досудового розслідування помилково сприйняті як елементи фундаменту будівлі залізобетонні конструкції, що становлять основу сходів які ведуть на набережну, а також складову частину пандусу, що є елементами благоустрою прилеглої території.

Так, адвокат зазначає, що в подальшому збудована, після реконструкції будівля, буде знаходитися виключно в межах земельної ділянки з кадастровим :01:001:0100 , яка належить СМП «Вояж».

Разом з цим, на тій частині земельної ділянки де проводилися будівельні роботи з підсилення підпірної стінки, будуть проведені роботи у відповідності до комплексного плану благоустрою прилеглої території об`єкта «Реконструкція будівлі громадської вбиральні з надбудовою під громадську будівлю кав`ярні об`єкта з магазином в межах комплексного проекту реконструкції торгового павільйону та будівництва громадської будівлі (2-га черга) по площі Шандора Петефі, 2 «а» в м. Ужгород».

Адвокат зазначає, що належна СМП «Вояж» земельна ділянка з кадастровим :01:001:0100 не відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Зазначена земельна ділянка не була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегла на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є об`єктом кримінально протиправних дій та не набута кримінально протиправним шляхом.

Так, адвокат вказує на те, що на підставі викладеного, з метою недопущення безпідставного обмеження права власності гарантованого Конституцією України, подане клопотання щодо накладення арешту на майно підлягає відмові.

Таким чином адвокат просить слідчого суддю: відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна належного СМП «Вояж», а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0100, площею 0,0064 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, площа Ш.Петефі, 2а.

Окрім того, адвокатом у судовому засіданні надано наступні докази, відповідно до переліку додатків що містяться у письмових запереченнях: копія технічного паспорту на громадську вбиральню, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, пл. Ш.Петефі; копія договору № 43 від 19.11.2021 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода; копія звернення від 06.12.2021; копія акту обстеження підпірної стінки річки Уж (лівий берег) в межах Київської набережної та пл. Шандора Петефі від 09.12.2021; копія відповіді на звернення; копія містобудівних умов та обмеження для проектування об`єкта будівництва; копія витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва; копія технічних умов на благоустрій прилеглої території №064 від 06.08.2021; копія комплексного плану благоустрою прилеглої території об`єкта «Реконструкція будівлі громадської вбиральні з надбудовою під громадську будівлю кав`ярні об`єкта з магазином в межах комплексного проекту реконструкції торгового павільйону та будівництва громадської будівлі (2-га черга) по площі Шандора Петефі, 2 «а» в м. Ужгород».

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 10 ст. 172 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

У клопотанні дізнавач, як на підставу накладення арешту на майно, вказує що таке має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Разом із тим, у вказаному кримінальному провадженні, згідно долученого витягу з ЄРДР, відсутні відомості щодо юридичної особи щодо якої здійснюється кримінальне провадження, відсутні відомості про оголошення підозри будь-які особі у вчиненні кримінального правопорушення.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

При цьому, згідно клопотання про арешт майна до слідчого судді звернувся саме дізнавач, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

Крім цього, відповідно до диспозиції статті 197-1 КК України відповідальність настає за самовільне заняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Потерпілим від злочинів, передбачених 1971 КК України є законний володілець або власник самовільно зайнятої земельної ділянки. До законних володільців належать землекористувачі - особи, які мають право постійного користування земельними ділянками, орендарі земельних ділянок, особи, які використовують чужі земельні ділянки для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) або для забудови (суперфіцій), а також концесіонери. Права землекористувачів (за винятком права відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, а також якщо інше не передбачене законом або договором) збігаються з правами власників земельних ділянок. Йдеться, зокрема, про права: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; споруджувати житлові будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Предметом злочину, передбаченого ч. 1-2 ст. 1971 КК України, виступає конкретна земельна ділянка, під якою треба розуміти частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Юридичними ознаками земельної ділянки як об`єкта права власності та як предмета розглядуваного злочину визнаються: 1) її виокремлення в аспекті землевпорядкування за місцем розташування та розміром площі у складі однієї з категорій земельного фонду країни; 2) визначення правового титулу належності земельної ділянки конкретній особі та закріплення прав останньої щодо неї.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1-2 ст. 1971 КК України, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки - це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування (постійне, оренда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об`єкта, розташованого на земельній ділянці).

Для встановлення суті кримінально караного самовільного зайняття земельної ділянки важливим є визначення моменту виникнення права власності на земельну ділянку чи права користування нею.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Відповідно до ч.1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташуванням і визначеними щодо неї правами.

Мотивуючи звернення із вказаним клопотанням, дізнавач зазначає, що на земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0100, площею 0,0064 га, активно проводять будівельні роботи пов`язані із капітальним будівництвом та продовжують здійснювати загородження громадського місця та пішохідних зон, тим самим здійснюють самовільне захоплення земельної ділянки з послідуючою метою здійснити самовільне будівництво на раніше захопленій земельній ділянці чи її частині. При цьому у клопотанні вказано на те, що в ході огляду місця події, проведеного 17.05.2022 за участю спеціаліста інженера-землевпорядника, встановлено, що площа викопаного котловану на місці будівництва становить 0,0269 га, а площа фундаменту - 0,0180 га, що значно перевищує площу земельної ділянки, відведеної під будівлю.

При цьому, згідно наданих представником власника майна доказів, на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0100 Спільним малим підприємством «Вояж» у відповідності до проектної документації здійснюються будівельні роботи на об`єкті будівництва «Реконструкція будівлі громадської вбиральні з надбудовою під громадську будівлю кав`ярні об`єкта з магазином в межах комплексного проекту реконструкції торгового павільйону та будівництва громадської будівлі (2-га черга) по площі Шандора Петефі, 2 «а» в м. Ужгород».

З метою забезпечення потреб будівництва 19.11.2021 року СМП «Вояж» уклало з Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради договір №43 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода. За умовами вказаного договору СМП «Вояж» отримало право на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою (мощення - фігурний елемент мощення), площею 250,0 кв. м. (0,025 га) за адресою: м..Ужгород, пл. Шандора Петефі, 2а для розміщення будівельного майданчика для здійснення діяльності на умовах оренди.

В процесі будівництва, при виконанні земляних робіт під час влаштування інженерних мереж, були виявлені пошкодження підпірної стіни. За результатами візуального обстеження, на підпірній стіні були виявлені тріщини. Вказані тріщини мали силовий прогресуючий характер , що могло призвести до руйнування існуючої підпірної стіни і подальшого зсуву ґрунту З метою запобігання цього процесу необхідно було виконати заходи щодо підсилення існуючої підпірної стіни.

09.12.2021 року комісійно було обстежено підпірну стінку річки Уж (лівий берег) в межах Київської набережної та пл. Шандора Петефі. У відповідності до складеного акту, СМП «Вояж» рекомендовано виконати необхідні роботи щодо запобігання руйнації та підсилення підпірної стінки.

Згідно вищевказаному припису СМП «Вояж» було здійснено комплекс будівельних робіт з підсилення підпірної стіни залізобетонними конструкціями з контрфорсними елементами.

Відомостей, що вказані конструкції є елементи фундаменту будівлі з реконструкції будівлі громадської вбиральні з надбудовою матеріали клопотання не містять, так само матеріали клопотання не містять відомостей про визнання поданих представником власника майна документів, зокрема проектної документації будівельних робіт на об`єкті будівництва, договір №43 на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою суб`єкту господарювання комунальної власності територіальної громади м. Ужгорода, акта комісії від 09.12.2021 року та інших.

З наведено вбачається, що фактично клопотання, не містить належного обґрунтування та до нього не надано жодного доказу, що земельна ділянка, на яку просить дізнавач накласти арешт, незаконно перебуває у користуванні СМП «Вояж», або самовільно зайнята. При цьому до клопотання органом досудового розслідування додається відповідний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якого саме СМП «Вояж» є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0100.

Відомостей про те, що проводяться будь-які незаконні будівельні роботи, в межах земельної ділянки вказаної в клопотанні, матеріали клопотання не містять. Відомостей про потерпілого власника нерухомого майна та розмір шкоди який у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, згідно доданого витягу з ЄРДР відсутні, в клопотанні не вказується також.

Тобто у порушення вимог ст.171 КПК України у клопотанні відсутні відомості щодо наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.197-1 КК України, у тому числі відомості, які свідчать про те, що СМП «Вояж» не є власником вказаної у клопотанні земельної ділянки, самовільно зайняло таку земельну ділянку про арешт якої просить дізнавач, та що розмір шкоди, завданої власнику внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (примітка до ст.197-1 КК України), відсутнє обгрунтування необхідності арешту майна (конкретні обставини, які свідчать про необхідність арешту враховуючи правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення).

Обставини, на які посилається дізнавач, а саме на те, що накладення арешту є з метою забезпечення збереження доказів, а також наявність обґрунтованих підстав вважати, що вищезазначена земельна ділянка, являється предметом кримінального правопорушення та є речовим доказом, не є достатньою підставою для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Таким чином в порушення п.1 ч.2 ст.171 КПК України в клопотанні чітко не сформульовано підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

При цьому, посилання дізнавача на те, що накладення арешту на земельну ділянку необхідне для збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, є формальним, з огляду на відсутність зазначення яке саме доказове значення має земельна ділянка, враховуючи правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення.

Тобто дане клопотання всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, його підстави та мети.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на ініціатора звернення із відповідним клопотанням.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП Головного Управління Національно поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000181 від 17.02.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна -повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення вказаних недоліків, з моменту отримання зазначеної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1