ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №631/1347/22 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/327/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 125 КК України
ВИРОК

Іменем України

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 січня 2023 року стосовно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянка України, має середню освіту, не заміжня, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 11 лютого 2004 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки, за ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2004 року іспитовий строк зменшено до 2 років;

- 01 березня 2005 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 травня 2005 року строк покарання зменшено до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 20 лютого 2006 року звільнена з місць позбавлення волі умовно-достроково, невідбутий строк 3 роки 4 місяці 14 днів;

- 29 січня 2008 року Нововодолазьким районним судом за ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 06 січня 2017 року звільнена з місць позбавлення волі умовно-достроково, невідбутий строк 4 місяці 15 днів;

- 19 квітня 2021 року Нововодолазьким районним судом за ст. 395 КК України до арешту строком на 1 місяць, 07 липня 2021 року відбула строк в Качанівській виправній колонії, вибула по місцю народження,

засуджена за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190,00 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Згідно вироку, 04 грудня 2022 року, близько 16:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшла до ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході бесіди між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої в останньої в результаті виниклих неприязних відносин виник раптовий, протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 невизначеного ступеню тяжкості.

У вказаний час та в указаному місці, ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, штовхнула останню, в результаті чого вона впала на підлогу на спину, а ОСОБА_9 п`яткою правої взутої ноги нанесла ОСОБА_10 десять ударів в обличчя та два удари в область грудної клітини.

В результаті нанесення вищевказаних ударів ОСОБА_10 , відповідно до висновку експерта № 12-14/96-НВ/22 від 23 грудня 2022 року, заподіяно черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з множинними травматичними набряками м`яких тканин волосяної частини голови, обличчя, синці, підшкірні гематоми (крововиливи), крововиливи під склеру обох очей, а також синці на передній поверхні грудної клітки та молочних залозах, які виникли від неодноразової дії предметів, які в момент травматизації мали ознаки тупих твердих предметів з гладкою контактною поверхнею, та механізмом утворення - удар, можливо за 8-10 діб до огляду, способом, на який вказує потерпіла.

За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю більше 6-ти днів, але меньше трьох тижнів (21 доби) (п.п. 2.3.1. «а», 2.3.2. а «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6). Дані тілесні ушкодження до небезпечних для життя не відносяться.

Відповідно до висновку експерта № 12-14/102-НВ/22М2-14/96-НВ/22 від 27 грудня 2022 року, між спричиненими тілесними ушкодженнями та незначними скороминучими наслідками мається причинний зв`язок. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження за локалізацією, характером та механізмом утворення відповідають тому способу, на який вказує сама потерпіла та свідок ОСОБА_11 , в ході проведення слідчих експериментів за їх участю.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині покарання у зв`язку з не відповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, призначивши покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 року обмеження волі

В обґрунтування свої апеляційних вимог апелянт вказує, що визначене судом першої інстанції покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості ті індивідуалізації. Крім того, воно не є достатнім для виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (а. с. 140 - 143), який ухвалений за результатами спрощеного провадження передбаченого ст. 382 КПК України, внаслідок чого не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засідання або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував: ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, а також особливостей та обставин його вчинення, й прийшов до висновку, що обвинуваченою дійсно вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком; особу обвинуваченої, яка зареєстрована та має постійне місце мешкання, не працює, на обліку у наркологічному диспансері та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно, не перебуває на обліку у Харківському районному секторі філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області, неодноразово судима.Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, обставиною, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, районний суд прийшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах встановлених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Такий підхід при призначенні покарання, з урахуванням насамперед особи обвинуваченої, яка до цього вже відбувала покарання у виді тривалого позбавлення волі, колегія суддів находить таким, що не в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону і тим критеріям, які наведені у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Колегія суддів не може погодитися з висновком районного суду, про те, що призначене судом першої інстанції покарання є достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вказані дані, фактичні обставини скоєного злочину, насамперед кількість та характер завданих ударів, дані про особу ОСОБА_9 , яка неодноразово засуджувалась, і вже реально відбувала покарання протягом досить тривалого часу, але належних висновків не зробила, свідчать про її підвищену суспільну небезпечність, а тому апеляційний суд дійшов переконання, що рішення суду про призначення покарання у виді штрафуне можна вважати обґрунтованим і таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, оскільки він не є достатнім для досягнення мети покарання, а саме: виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нових злочинів.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 , офіційно не працевлаштована, не заміжня, раніше неодноразово судима, реально відбувала покарання у місцях позбавлення волі більше десяти років, на думку колегії суддів це свідчить, що остання належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і знову скоїла кримінальне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні вироку судом першої інстанції було призначене явно несправедливе покарання в наслідок м`якості, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України є підставою для його скасування.

З наведених вище обставин апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а вирок - скасуванню в частині призначення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п. 2 ч. 1 ст. 420, ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 січня 2023 року стосовно ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді