Справа № 459/3442/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/101/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000104 від 06.10.2020 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 про обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2023 рокущодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 28 грудня 2022 року

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 10000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди та 139,59 (сто тридцять дев`ять тисяч) гривень 59 копійок витрат на медичне обстеження, 2512,56 грн (дві тисяч п`ятсот дванадцять гривень 56 копійок) витрат на правову допомогу. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Згідно вироку 06 жовтня 2020 року близько 13 години перебуваючи біля контейнеру № 250 торгового рядку № 5 КП «Червоноградський ринок», що по вул. Сокальська,5 в м. Червонограді Львівської області на ґрунті особистих приязних відносин між ним та ОСОБА_10 , неусвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та небажаючи їх настання, наніс декілька ударів руками та ногами по тілу, зокрема по руках ОСОБА_10 , спричинивши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді перелому основної фаланги четвертого пальця лівої кисті, що носиться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним і засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, відповідно до ст. 75 КК України, а також покласти обов`язки на ОСОБА_6 у відповідності до ст. 76 КК України.

Долю речових доказів, просить вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а долю процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що ухвалюючи судове рішення, суд не надав значення встановленим у судовому засіданні обставинам агресивної поведінки засудженого ОСОБА_11 до нанесення ним ударів, провокація сутички саме останнім, в результаті якої спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості своєму свату ОСОБА_10 (з яким є тривалі неприязні відносини), а також того, що жодних дій з приводу відвернення чи уникнення даного конфлікту ОСОБА_12 не вчиняв, а навпаки першим завдав ударів потерпілому, чим на думку сторони обвинувачення також доводиться умисел (непрямий) на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , наносячи удари, усвідомлював цим самим суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, як заявляв у своїх показах у судовому засіданні, але свідомо припускав їх настання.

Зауважує, що судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки в подальшому судом змінено кваліфікацію з ч.1 ст. 122 КК України на ст. 128 КК України.

Стверджує, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки як вбачається з показань ОСОБА_10 , останній прибіг в на місце, де розлючений ОСОБА_12 здійснював дебош відносно ОСОБА_13 , та відразу кинувся йому на зустріч і між ними зав`язалась обопільна бійка, в ході якої вони завдавали один одному ударів, засуджений наносив удари по тулубу, ногам, рукам потерпілого. В ході цієї сутички потерпілий падав на контейнер, проте лише після закінчення сутички і повернення до свого робочого місця він побачив, що палець не функціонує.

Покликаючись на покази допитаних під час судового розгляду свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , прокурор зазначає, що суд невірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, змінивши кваліфікацію з умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно положення ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та вірно встановив вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у встановленому порядку, дослідженими у судовому засіданні та проаналізованими судом першої інстанції доказами, яким суд дав належну оцінку, а саме:

- показами обвинуваченого, який вказав, що потерпілий у справі являється його колишнім сватом, відносини з яким є напруженими внаслідок розбіжностей в подружньому житті їх дітей. 06.10.2020 близько 13 год. він з колишньою дружиною прийшли на ринок, що по АДРЕСА_2 , де працює їх на той час невістка ОСОБА_17 . Невістка була на ринку разом з онукою, що обурило бабусю, оскільки був час карантинних обмежень. Невістка розпочала скандал, під час якого ОСОБА_6 скинув товар з прилавку і відразу після цього підбіг потерпілий ОСОБА_10 з яким розпочалась сутичка. Стверджує, що потерпілий перший наніс удар обвинуваченому, однак не може вказати куди саме. Наполягає, що бійки між ними не було, а була сутичка (шарпанина), під час якої вони намагались нанести один одному удари, однак в цю сутичку відразу втрутилась дружина обвинуваченого ОСОБА_6 та розборонила їх. В який момент потерпілий міг вдаритись так, щоб від удару виник перелом пальця-пояснити не може, однак не виключає, що таке могло відбутись внаслідок удару об землю чи контейнер під час падіння протягом сутички;

- показами потерпілого ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що він працює на території КП «Червоноградський ринок», що по вул. Сокальська, 5 в м. Червонограді Львівської області, де здійснює торгівлю у 3 ряді. Його донька свідок ОСОБА_13 працює на тому ж ринку у 6 ряді. 06.10.2020 о 12-12.30 год. сусідка по робочому місці повідомила, що б`ють його доньку і він відразу побіг туди. Коли ОСОБА_10 прибіг в на місце, то ОСОБА_6 , який там знаходився, відразу кинувся йому на зустріч і між ними зав`язалась обопільна бійка, в ході якої вони завдавали один одному ударів, обвинувачений наносив удари по тулубу, ногам, рукам потерпілого. В ході цієї сутички потерпілий падав на контейнер, проте лише після закінчення сутички і повернення до свого робочого місця він побачив,що палець не функціонує. На запитання адвоката потерпілий уточнив, що з обвинуваченим вони знайомі більше 10 років, оскільки являються сватами, та раніше відносини були нормальними, а зіпсувались з часом на фоні непорозуміння дітей. Конфлікт припинив сам обвинувачений, а удари наносились обопільно, при цьому точно не може вказати в який момент утворився перелом пальця, та чи від удару по пальцю чи від удару об якийсь предмет, оскільки в ході сутички він падав на торговий контейнер;

- показами свідка ОСОБА_13 , яка вказала, що 06.10.2020 близько 13 год. вона перебувала на своєму робочому місці в 6 ряді на ринку по вул. Сокальській, 5 в м. Червонограді коли до неї прийшли свекруха зі свекром з метою з`ясування обставин розлучення з їх сином. Обвинувачений ОСОБА_6 був розлючений, порозкидав товар з прилавку, а тому її дитина, котра була разом з нею злякалась, а сусіди викликали її батька. Стверджує, що обопільна штовханина між батьком та обвинуваченим була на відстані 2 метрів від неї, а потім вони посунулись в сторону контейнера (металевого торгового кіоску), в середині якого впали обоє, моменту падіння та удару пальця вона не бачила, про перелом у батька довідалась пізніше;

- показами свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона була частково очевидцем конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , який мав місце близько 12 год в жовтні 2020 року на території ринку по вул. Сокальській,5 в м. Червонограді. Конфлікт першочергово розпочався між ОСОБА_6 та невісткою ОСОБА_13 , а коли прибіг ОСОБА_10 - то ОСОБА_6 розпочав бійку з ним. Стверджує, що бійка розпочалась на початку 7 ряду, однак подальших подій вона не бачила, зокрема тих, що стосується обставин спричинення тілесних ушкоджень;

- показами свідка ОСОБА_15 , який вказав, що він працює на ринку в м. Червоноград та був очевидцем як ОСОБА_6 та його дружина сварились з ОСОБА_13 , а коли прийшов ОСОБА_10 , то ОСОБА_6 відразу спровокував бійку, під час якої обоє завалились на стійку сусіднього металевого контейнера. Відразу після бійки ОСОБА_10 жалівся на біль в пальці, а наступного дня вже був в гіпсі;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.10.2020, з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 вказав на особу, котра спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.с.60);

- заявою про вчинене не кримінальне правопорушення, з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 , будучи повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, вказав на ОСОБА_6 як особу, котра 06.10.2020 близько 13 год. перебуваючи в ряді № 6 на території Червоноградського міського ринку спричинила потерпілому тілесні ушкодження, що попередньо було кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України;

- висновком експерта № 114/2020 від 07.10.2020, яким встановлено, що у ОСОБА_10 , згідно даних огляду та наданих медичних документів, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому основної фаланги четвертого пальця лівої кисті, який міг утворитись 06.10.2020 року від дії тупих твердих предметів і відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості по ознаці тривалості розладу здоров`я;

- поясненнями в судовому засіданні експерта ОСОБА_19 , котрий пояснив, що вказані тілесні ушкодження могли виникнути як від удару пальця об тупий предмет, так і від удару тупим предметом по пальцю, та розрізнити механізм спричинення вказаного тілесного ушкодження в даному випадку не можливо;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2020 з потерпілим ОСОБА_10 , та відеозаписом такого, який був оглянутий в судовому засіданні, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 загальними фразами описував дії ОСОБА_6 щодо події конфлікту, не конкретизуючи кількість нанесених ударів, їх локалізацію. Крім того вказав, що в ході штовханини він впав на металевий контейнер та бійка була припинена відразу після цього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2020 з свідком ОСОБА_15 .

На переконання колегії суддів, твердження сторони обвинувачення про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ст. 128 КК України на ч.1 ст. 122 КК України є безпідставними з огляду на наступне.

Так, обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 122 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел).

При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження (ст. 122 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.

Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (стаття 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого статтею 122 КК України, за умови, якщо були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування умисного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень (частина перша статті 122 КК України) і необережного заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень (стаття 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути віднесені до середньої тяжкості, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків (постанова ВС від 13.06.2019 року в справі № 259/15220/15-к).

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 є колишніми сватами, конфлікт між якими носить затяжний характер на фоні сімейних відносин їх дітей та онуків.

Проте, в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження наявність саме прямого умислу в діях ОСОБА_6 на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки інших тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 виявлено не було, механізм виникнення перелому не виключає його утворення як від удару об предмет, так і удару предметом по пальцю, що підтверджується висновком експерта № 114/2020 від 07.10.2020.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що враховуючи нетривалий час конфлікту, тілобудову потерпілого, який є значно крупніший від обвинуваченого в сукупності з оцінкою фактичних дій обвинуваченого, що за формою вини дії обвинуваченого є кримінально протиправною недбалістю, оскільки він не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити.

За таких обставин, твердження сторони обвинувачення про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ст. 128 КК України у ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є особою пенсійного віку, інвалід 3 групи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий та відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання та правильно призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає апеляційну скаргу, подану прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 безпідставною, та вважає вирок суду законним та обґрунтованим й підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2023 рокущодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4