Справа №522/9652/22
Провадження №1-кп/522/786/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000744 від 13.07.2022 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, з середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, інваліда І групи загального захворювання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02 грудня 2003 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 115, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 11 років, відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг від 30.05.2000 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі терміном на 12 років;

-15 квітня 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 1 рік, відповідно до ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2003 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 1 рік, 6 місяців;

-28.01.2016 року Центрально-міським районним судом м. Кривий Ріг за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки, відповідно до ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 15.04.2014 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки, 10 місяців, 10 днів, 20.04.2016 року звільнений у зв`язку з відбуттям терміну покарання;

-29.12.2022 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завідомо знаючи, що на території України впроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року №2119-IX, та від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 року №2212-IX, та від 17.05.2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 року №2263-ІХ) та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» №2117-ІХ від 03.03.2022 року, останній, 05.07.2022 року приблизно о 02 годині 50 хвилині, перебував в парку «Преображенський», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, де побачив на дерев`яній лавці колонку марки «JBL» модель «Pulse 3» чорного кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В той час у ОСОБА_3 виник раптовий умисел, спрямований на таємне викрадення майна, з метою особистого незаконного збагачення.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи повторно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 переконавшись, що поруч нікого немає та його дії носять таємний характер, викрав колонку марки «JBL» модель «Pulse 3» чорного кольору.

Виконавши всі дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, з метою завершення свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , утримуючи при собі колонку марки «JBL» модель «Pulse 3» чорного кольорувартістю 3000 грн, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 3000 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини, а саме, що дійсно 05.07.2022 року дійсно перебуваючив парку «Преображенський», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, та розуміючи, що в країни впроваджено воєнний стан, викрав колонку марки «JBL» модель «Pulse 3» чорного кольору, яка належить ОСОБА_7 . Просив суд призначити йому справедливе покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, підтвердив, що матеріальну шкоду йому відшкодовано шляхом повернення майна, цивільний позов не надавав.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками:таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, на наркологічному обліку не значиться, матеріальний збиток потерпілому відшкодував у повному обсязі шляхом повернення майна.

Також суд бере до уваги суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, зміст обвинувачення, посередню характеристику та те, шо обвинувачений ОСОБА_3 є інвалідом І групи, не одружений, неповнолітніх дітей та/або непрацездатних батьків на утриманні не має, є раніше неодноразово судимою особою за вчинення корисливих злочинів, однак на шлях виправлення на встав, належних висновків для себе не зробив, та знов вчинив умисний корисливий злочин, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючої обставини, у зв`язку з чим, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Окрім того, суд встановив, що вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 року, який набрав законної сили 23.03.2023 року, ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 скоїв до набрання законної сили вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1, 2, 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Отже, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на думку суду, повинно бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень

за даним вироком та вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 року, при цьому суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, суд враховує, що покарання за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 року ОСОБА_3 вже відбуває з моменту фактичного затримання, а саме з 04.10.2022 року, тобто приписи ч. 4 ст. 70 КК України щодо зарахування до остаточного покарання відбутого повністю або частково за попереднім вироком, у даному випадку підлягають застосуванню.

Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворого покарання, призначеного за цим вироком, менш суворим покаранням, призначеним вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 року, суд вбачає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Крім того, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.

Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 29.05.2023 року.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбування покарання повністю зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2022 рокудо постановлення даного вироку.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: колонка марки «JBL» модель «Pulse 3» чорного кольору, - вважати переданими власнику.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1