печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву за заявою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження №0001210 від 01.09.2022, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0001210 від 01.09.2022, яка передана слідчому судді ОСОБА_1 03.04.2023.

Адвокат що подав заяву в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомив. На адресу суду від адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 надійшли доповнення до заяви про відвід прокурора.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На адресу суду надійшов лист прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , в якому останній просив відмовити у задоволенні заяви та розгляд проводити у його відсутність.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Встановлено, що прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням в кримінальному провадженні №0001210, внесеному до ЄРДР 01.09.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 193 КК України.

По суті заяви вбачається, що в обґрунтування означеної заяви про відвід прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , адвокат вказує, що прокурор на думку адвоката навмисно здійснено низку чисельних порушень чинного КПК України, які зазначені стороною захисту у заяві про відвід, та направлені виключно на порушення прав та законних інтересів ОСОБА_4 , що викликає, на думку адвоката, обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід прокурору, слідчому з підстав передбачених ст. 77 КПК України.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу прокурора, слідчого існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. В свою чергу, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком прокурора, слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Розглядаючи заяву, слідчий суддя виходить з того, що підстави для відводу слідчого визначені ч. 1 ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський суд з прав людини, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду (прокурора, слідчого) слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їхній сукупності, слідчий суддя вважає, що вказане адвокатом, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, та наданні на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають зі співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність слідчого презюмується, поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

Поряд з цим, згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, сторона обвинувачення (слідчий/прокурор) самостійно встановлюють необхідність та черговість проведення тих чи інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу прокурору, вивчивши матеріали заяви, слідчий суддя вважає, що заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0001210 від 01.09.2022 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0001210 від 01.09.2022 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1