Справа№ 953/2794/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000632 від 21.02.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, розлученого, який офіційно не працює, зареєстрованого місця проживання на території України не має, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

20.02.2023 близько 16.50 годині ОСОБА_6 , знаходився за місцем проживання ОСОБА_4 , в квартирі АДРЕСА_2 , де на грунті ревнощів та раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , між ними стався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, бажаючи спричинити тяжке тіслесне ушкодження потерпілому, схопив зі стола кухонний ніж, який утримував в правій руці, наніс один удар в область тулубу потерпілому ОСОБА_4 , спричинивши йому проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки, внутрішньочеревну кровотечу, яке, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя (відповідно до п. 2.1.1 «а», п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995.)

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України не визнав.

Так, обвинувачений пояснив, що 19.02.2023 у нього був робочий день, у зв`язку з чим він попрохав ОСОБА_7 поїхати на базар та купити продукти харчування. Оскільки ОСОБА_7 не виходила на зв`язок, він після закінчення робочого дня поїхав на станцію метро «Героїв Праці» шукати її. Надалі, до нього зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що ОСОБА_7 знаходиться у нього дома. З огляду на те, що був пізній час доби та починалася комендантська година, він поїхав до ОСОБА_4 до дому, де побавив, що ОСОБА_7 спить. При цьому, вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим, він з ОСОБА_7 залишилися ночувати за місцем проживання ОСОБА_4 . Вранці 20.02.2023, він збирався їхати у справах до ОСОБА_8 . ОСОБА_4 повідомив, що проведе його до трамвайної зупинки, а він купить йому по дорозі випивку. Після чого, він, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зайшли у кафе, яке знаходилося біля станції метро « Героїв Праці» та випили з ОСОБА_4 по сто грам алкогольного напою. У кафе у нього з ОСОБА_7 виникла сварка через те, що вона часто вживає алкогольні напої. У зв`язку з чим, ОСОБА_7 сказала, що не поїде з ним до ОСОБА_8 та запитала, що їй роботи далі, на що він їй запропонував поїхати до ОСОБА_4 до дому. Надалі, він поїхав до ОСОБА_8 у своїх справах. Через деякий час, він попрохав ОСОБА_8 заїхати з ним до ОСОБА_4 , для того, щоб забрати ОСОБА_7 . Коли вони зайшли до кімнати, за місцем проживання ОСОБА_4 , він побачив, що потерпілий та ОСОБА_7 вживають алкогольні напої. При цьому, ОСОБА_4 був одягнутий, а ОСОБА_7 знаходилася на дивані та була накрита одіялом. Оскільки ОСОБА_7 перенесла хірургічне втручання на січовому міхурі, він підійшов до неї, підняв одіяло та побачив, що вона була без трусів. Після цього, з метою залякати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , для того, щоб вони більше не вживали алкогольні напої, він взяв ніж, який лежав на столі. Наміру наносити тілесні ушкодження чи вбивати потерпілого у нього не було. Разом з цим, він не знає як так трапилося, але ОСОБА_4 , який перебував у сильному алкогольному сп`янінні, натрапив на ніж. Після цього, він одразу витягнув ніж із живота ОСОБА_4 , посадив його на диван та запитав, де знаходяться у нього бинти або простирадла, для того, щоб перев`язати йому рану, на що потерпілий почав виражатися в його сторону нецензурною лайкою. При цьому, він говорив потерпілому, що зараз вони зателефонують до швидкої допомоги. В цей момент зайшла сусідка ОСОБА_4 та повідомила, що самостійно здійснить виклик працівників поліції та швидку допомогу. Обвинувачений злякався та пішов.

Крім того, обвинувачений пояснив, що він з потерпілим не сварився, просто висловлював обурення в його та ОСОБА_7 сторону, оскільки вони перебували у стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких ревнощів ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , у нього не було, так як він сам сказав ОСОБА_7 , щоб вона поїхала до ОСОБА_4 . З потерпілим вони тривалий час перебувають у дружніх стосунках. Зазначив, що коли він побачив ОСОБА_7 без струсів у нього сталося « помутніння разуму».

Сторона захисту вважала, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати, як заподіяння з необережності тяжких тілесних ушкоджень, а саме за ст.119 КПК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у фактично скоєному злочині, повністю доводиться дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: показаннями потерпілого та свідків, сукупністю досліджених документів, речовими доказами та висновками експерта, які є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми доказами для прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні, а саме:

-показаннями в ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_4 про те, що він з обвинуваченим ОСОБА_6 з 20 років перебуває у дружніх стосунках. Вранці 20.02.2023, він, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебували за місцем його проживання. Після того, як він з ОСОБА_6 випили «бояришник», пішли разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у кафе «Чаклун», де продовжили вживати алкогольні напої. Під час перебування у кафе, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відбулася сварка, саме з якого приводу, він не пам`ятає, оскільки перебував у сильному алкогольному сп`янінні. Пам`ятає, що ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_6 , що вона буде жити у потерпілого, а ОСОБА_6 поїхав з ОСОБА_8 у своїх справах. Надалі, ввечері цього ж дня, до нього до дому прийшов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Після того, як вони зайшли у кімнату, він почав кричати на ОСОБА_6 , висловлювати в його сторону нецензурну лайку та штовхав його. Причини сварки, він не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Можливо, сварка розпочалася із-за того, що ОСОБА_6 приревнував його до ОСОБА_7 , точно він сказати не може. Зазначив, що в момент, коли ОСОБА_6 з ОСОБА_8 зайшли у кімнату, він був одягнутий, а ОСОБА_7 була на дивані без штанів, оскільки їх сушила. ОСОБА_8 стояв біля вікна, ОСОБА_6 стояв біля стола та дивана, а він стояв спиною до ОСОБА_8 . Пам`ятає, як ОСОБА_6 взяв у руки ніж, який лежав на столі, потім стався повштух та він сів на диван, прикрив рану рукою. Пам`ятає, що ножове поранення у нього було в районі пупка. Хто саме викликав швидку він не знає, у подальшому з`ясувалося, зі слів ОСОБА_8 , що останній попрохав сусідку викликати швидку.

Потерпілий підтвердив судовому засіданні показання обвинуваченого стосовного того, що після того, як обвинувачений витягнув йому ніж із живота та він7 присів на диван, останній запитав де у нього знаходяться бинти чи простирадла для того, щоб перев`язати рану, на що потерпілий відповів обвинуваченому нецензурною лайкою;

-показаннями в ході судового розгляду свідка ОСОБА_7 про те, що вона перебуває з обвинуваченим ОСОБА_6 у цивільному шлюбі 15 років. 19.02.2023 вона прокинулася з ОСОБА_6 за місцем їх проживання, після чого обвинувачений дав їй грошові кошти на продукти харчування. Разом з цим, замість того, щоб купити продукти, вона купила алкогольні напої та вжила їх. З огляду на те, що вона має слабкий сечовий міхур, вона не добігала до туалету та поїхала сушитись до потерпілого ОСОБА_4 . Надалі, за місцем проживання потерпілого, через те, що вона вживає алкогольні напої, у неї з ОСОБА_6 виникла сварка. Після сварки вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вжили алкогольні напої та лягли спати. Вранці 20.02.2023, за місцем проживання ОСОБА_4 , потерпілий з ОСОБА_6 випили « бояришник» та пішли разом з нею в кафе «Чаклун», яке знаходиться в районі станції метро «Героїв Праці», де між нею та обвинуваченим ОСОБА_6 виникла сварка через те, що вона часто вживає алкогольні напої. Під час сварки вона повідомила обвинуваченому, що буде жити у потерпілого ОСОБА_9 доки не знайде собі житло. Після сварки ОСОБА_6 поїхав у справах, а вона поїхала до потерпілого ОСОБА_9 . Через деякий час, вона зателефонувала обвинуваченому та запитала, чи може вона повернутися до дому, на що ОСОБА_6 їй відповів, що йому все рівно. Ввечері цього ж дня, ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_8 прийшли до ОСОБА_4 . Після того, як потерпілий відчинив їм вхідні двері, останній почав говорити ОСОБА_6 про те, що б він не сварився та ставився до неї з порозумінням. Між обвинуваченим та потерпілим виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 схватив ніж, який лежав на столі, та наніс один удар ОСОБА_4 в нижню частину живота. Все це сталося дуже швидко. При цьому, свідок зазначила, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 стояли напроти один одного на незначній відстані. Під час удару ножем, ОСОБА_11 нахилився у бік обвинуваченого. Обвинувачений не висловлював погрози в бік потерпілого. Сварка між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 сталася через те, що потерпілий почав заступатися за неї, а обвинувачений говорив потерпілому, щоб він не втручався у їх стосунки.

Крім того, свідок пояснила, що після того, як обвинувачений ударив потерпілого ножем в нижню частину живота, у ОСОБА_4 пішла кров і йому стало зле. ОСОБА_6 будь-яких додаткових дій, в тому числі нанесення додаткових ударів ножем чи іншим предметом, не вчиняв. Обвинувачений вийшов із кімнати та більше не повертався. Хто саме викликав швидку, вона не знає, чи надавав обвинувачений будь-якої допомоги потерпілому вона точно не пам`ятає, можливо, що і не надавав, оскільки перебувала у сильному алкогольному сп`янінні та багато чого не пам`ятає. Після того, як приїхала швидка, потерпілий поїхав у лікарню, де він знаходився приблизно 10 днів. Свідок ОСОБА_7 характеризує обвинуваченого як добру людину. Вважає, що у обвинуваченого не було умислу на вбивство ОСОБА_4 , оскільки вони є близькими друзями, допомагають один одному тривалий час;

-показаннями в ході судового розгляду свідка ОСОБА_8 про те, що він з обвинуваченим та потерпілим перебувають у дружніх стосунках. 20.02.2023 він разом з ОСОБА_6 приїхали до ОСОБА_4 , для того, щоб забрати ОСОБА_7 . Двері їм відчинив ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 лежала на дивані та перебувала у стані алкогольного сп`яніння, верхня частина її тіла була одягнута. Після цього, він пройшов до вікна, а ОСОБА_6 залишився біля входу у кімнату. При цьому зазначив, що кімната, де проживає ОСОБА_4 , маленького розміру, у зв`язку з чим, відстань від входу у кімнату та столом, де лежали кухонні ножі, які він бачив, а також диваном, є незначна. З огляду на те, що він перебував у стані алкогольна сп`яніння, зміст сварки між обвинуваченим та потерпілим, не пам`ятає. Пам`ятає лише те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 стояли близько один від одного, висловлювалися нецензурною лайкою, потім потерпілий сів на диван, після чого йому ОСОБА_6 повідомив, що потрібно іти, і вони вийшли із квартири. В коридорі, зі слів ОСОБА_6 , йому стало відомо, що останній «підрізав» ОСОБА_4 . Зазначив, оскільки він дивився у вікно, то не бачив, які саме події відбувалися у кімнаті між потерпілим та обвинуваченим. Також не бачив, ані у потерпілого, ані у обвинуваченого на руках чи на будь-якій частині тіла або одягу кров. Не бачив чи брав ОСОБА_12 у руки ніж. Викликати швидку він особисто попрохав сусідку ОСОБА_11 . Надалі, вони з ОСОБА_12 вийшли із будинку, приїзду швидкої не дочекалися.

Суд зазначає, що показання свідка ОСОБА_8 в частині повідомлення йому обвинуваченим про те, що останній «підрізав» ОСОБА_4 , не можуть вважатися показаннями із чужих слів відповідно до ст. 97 КПК України, оскільки вони надані з метою доведення того, що ОСОБА_6 висловлювалася саме так за певних обставин, а тому, у такому разі вони є повідомленням про факт висловлювання, який свідок безпосередньо спостерігав.

Зазначене відповідає позиціє Верховного Суду, яка викладена у постанові від 01.12.2021 у справі №652/744/17);

-змістом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000632 від 02.02.2023 про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за повідомленням підприємств, установ, організацій та посадових осіб, за фактом того, що 20.02.2023 близько 16-50 годині за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 ножове поранення в область тулупу, чим заподіяв проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки, внаслідок чого останній був доставлений КНП «МКЛШНМД» ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, де йому надали необхідну допомогу;

-даними рапорту старшого інспектора- чергового Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 20.02.2023, відповідно до яких, 20.02.2023 о 17-39 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.02.2023 о 17-38 годині за адресою: АДРЕСА_4 , потерпілому ОСОБА_4 встановлено діагноз: проникаюче ножове поранення живота, стан середньої тяжкості, алкогольне сп`яніння не уточнене. Дата скоєння - 20.02.2023 о 17-38 годині. Пояснення: виклик о 17-00 годині, зі слів, вдарив ОСОБА_6 , з дружинного якого потерпілий розпивав спиртні напої;

-даними карти виїзду швидкої медичної допомоги №310 А від 20.02.2023 за адресою: м.Харків, вул. Манченківська,6-5, відповідно до яких, ОСОБА_4 встановлений попередній діагноз: колото-різана рана живота. Алкогольне сп`яніння не уточнене;

-даними виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2957 від 03.03.2023, відповідно до яких, в період з 17-55 години 20.02.2023 до 15-00 години 03.03.2023, ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради. Поставлений діагноз: проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки. Гепмоперитонеум І-ІІ ст. Вміст етилового спирту у крові- 3.078 %;

-даними протоколу огляду місця події від 20.02.2023 з фото таблицею та оглянутим під час судового засідання відеозаписом до зазначеного протоколу- кімнати №5,розташованої за адресою: м.Харків, вул.Манченківська, 6, які містять опис будинку та обстановки кімнати, де був вчинений злочин, опис виявленого: двох плям на підлозі речовини бурого кольору розмірами 8х10 та 12х14; сліди пальців рук на посуді; 4 ножі;1 виделка з довгим лезом, а також опис вилученого:2 листа дактилоплівки з слідами рук; 2 змиви речовини бурого кольору; 4 ножі (об`єкти №1,6,7,8); виделка з довгим лезом (об`єкт №2);

-даними протоколу огляду предметів від 21.02.2023 , відповідно до яких під час огляду місця події 20.02.2023 в період часу з 18-40 години по 19-55 годин за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено: сліди рук від скопійовані на 2 листах дактілоплівки, які знаходяться у паперовому конверті коричневого кольору «Національна поліція України Слідче управління»; змив речовини бурого кольору з поверхні полу (об`єкт №5), який знаходиться у паперовому конверті коричневого кольору «Національна поліція України Слідче управління»; змив речовини бурого кольору з поверхні полу (об`єкт №4), який находиться у паперовому конверті коричневого кольору «Національна поліція України Слідче управління»; ніж з пластиковим рукоятям, яка пофарбована у три кольорові частини білого, синього та червоного кольорів, лезо ножа довжиною 10 см, лезо зігнуте, на поверхні леза мається нашарування речовини бурого кольору (об`єкт №1); виделка з двома лезами довжиною 6 см кожна, з пластиковим рукоятям чорного кольору (об`єкт №2); ніж з рукоятям чорного кольору, довжина леза 6 см ( об`єкт №6), ніж з рукоятям білого кольору, довжина леза 12 см (об`єкт №7); ніж з рукоятям білого кольору, довжина леза 13 см (об`єкт №8).

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21.02.2023 за участю свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та оглянутим в ході судового розгляду відеозаписом до зазначеного протоколу, в ході якого свідок пояснила, що 19.02.2023 вона, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , розпивали спиртні напої за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого, вранці 20.02.2023, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 випили спиртні напої та пішли разом з нею до «наливайки», яка знаходиться біля станції метро «Героїв Праці». Перебуваючи в приміщенні «наливайки» вона з ОСОБА_6 посварилася, в ході сварки ОСОБА_6 сказав їй щоб вона йшла куди за бажає, на що вона відповіла, що піде жити до Вовки, та разом з ОСОБА_4 пішла до нього додому за адресою: АДРЕСА_3 . Надалі, в цей день, після 13-00 години, до квартири прийшов розлючений ОСОБА_6 , який відразу почав сваритися з ОСОБА_4 .. Після чого, ОСОБА_6 взяв ніж, який лежав на столі і наніс удар ОСОБА_4 в правий бік, де знаходиться печінка.

Свідок пояснила та показала, що ОСОБА_6 і ОСОБА_4 стояли навпроти один до одного. Надалі, ОСОБА_6 взяв із кухонного столу ніж в праву руку, відвів руку трохи назад, і, із знизу вверх, наніс ОСОБА_4 удар ножем в правий бік, де знаходиться печінка. Після чого, ОСОБА_4 вхопився за місце ножового удару, з якого пішла кров. Надалі, ОСОБА_6 із переляку зігнув лезо ножа, яким наніс удар ОСОБА_4 , кинув його на стіл та вийшов із приміщення квартири;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.03.2023 з фото таблицями, за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого потерпілий показав на статисті, як саме йому були спричинені тілесні ушкодження, та пояснив, що 20.02.2023, після 16-00 годині, до нього до дому прийшов ОСОБА_6 , який спочатку почав сваритися із ОСОБА_7 , надалі - з ним. Після чого, коли він стояв біля вікна, до нього наблизився ОСОБА_6 , і, стоячи один до одного обличчям, на відстані близько одного метру, останній, правою рукою схопив ніж, який лежав на столі, та наніс йому один удар ножем в область пупка, трохи зправа наліво по відношенню від ОСОБА_6 та знизу догори;

-висновком експерта КЗОЗ Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №12-14/116-А/23 від 15.03.2023, за результатами судово- медичної експертизи підтверджується, що у ОСОБА_4 у зв`язку з подією 20.02.2023, мало місце проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки, внутрішньочеревна кровотеча. Вищевказане поранення утворилося від дії колюче-ріжучого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися, можливо, і ножем. Удар був нанесений спереду назад. Дані тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту. Область пошкодження доступа для спричинення власною рукою. Після отримання пошкодження ОСОБА_4 міг знаходиться в свідомості і вчиняти самостійні дії. Проникаюче колото-різане поранення черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки, внутрішньочеревна кровотеча, належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. При госпіталізації в стаціонар КНП « МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова№ ХМР, при дослідженні крові ОСОБА_4 газохроматографічним методом на наявність алкоголю- виявлений етиловий спирт у кількості 3,078 %, що по офіційній таблиці відповідає сильному алкогольному сп`янінню;

-висновком експерта КЗОЗ Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №12-14/134-А/23 від 22.03.2023, за результатами судово-медичної експертизи підтверджується, що у ОСОБА_4 , у зв`язку з подією 20.02.2023, мало місце проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки, внутрішньочеревна кровотеча. Вищевказане поранення утворилося від дії колюче-ріжучого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися (можливо,ножа). Проникаюче колото- різана рана передньої черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки, внутрішньочеревна кровотеча, належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Показання свідка ОСОБА_7 , які вона надала в ході слідчого експерименту від 21.02.2023, відповідають об`єктивним судово-медичним даним по механізму спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень;

- висновком експерта КЗОЗ Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи № 12-14/149-А/23 від 27.03.2023, за результатами судово-медичної експертизи підтверджується, що у ОСОБА_4 , у зв`язку з подією 20.02.2023, мало місце проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки, внутрішньочеревна кровотеча. Вищевказане поранення утворилося від дії колюче-ріжучого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися (можливо,ножа). Проникаюча колото-різана рана передньої черевної стінки з пораненням IV сегменту печінки, внутрішньочеревна кровотеча, належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Показання потерпілого ОСОБА_4 , які він надав в ході слідчого експерименту від 16.03.2023, відповідають об`єктивним судово-медичним даним по механізму спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень;

-висновком експерта відділення судово-медичної цитології Головного управління охорони здоров`я Харківської обласної адміністрації № 15-12/216-ДМ/Ц/2023 від 28.03.2023, за результатами судово-медичної експертизи кухонного ножа, вилученого під час огляду місця події 20.03.2023, за адресою: АДРЕСА_3 , підтверджується, що на клинку кухонного ножа, який по відношенню руків`я сильно зігнуте під «гострим» кутом, виявлені сліди крові людини. При серелогічному дослідженні виявлений антиген А. Таким чином, можливо припустити походження слідів крові від особи з групи крові А (ІІ) з ізогемаглютинінами анти-В, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_4 ;

-висновком експерта відділення судово-медичної цитології Головного управління охорони здоров`я Харківської обласної адміністрації 15-12/№191-ДМ/Ц/2023 від 24.03.2023, за результатами судово- медичної експертизи двох ватних тампонів -змивів, зроблених у кімнаті АДРЕСА_2 , підтверджується, що на ватних тампонах- змивах знайдені сліди крові групи А (ІІ) з ізогемаглютинінами анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_4 ;

-висновком судово-психіатричної експертизи №137 від 13.03.2023 підтверджується, що ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне захворювання у формі синдрому залежності, внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає події правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

-речовим доказом, дослідженими в ході судового розгляду, а саме: CD -диском зі звукозаписом виклику оператора 103 від 20.02.2023; ножем з пластиковими рукоятками, яка пофарбована у три кольорові частині білого, синього та червоного кольорів, лезо ножа довжиною 10 см, лезо зігнуте, на поверхні леза мається нашарування речовини бурого кольору; змивом речовини бурого кольору з поверхні полу та змивом речовини бурого кольору з поверхні.

Судом також були досліджені докази, які не містять жодних фактичних даних, що мають значення для вирішення справи, а саме: виделка з двома лезами довжиною 6 см кожна,з пластиковим рукоятям чорного кольору; ніж з рукоятям чорного кольору, довжиною леза 6 см; ніж з рукоятям білого кольору, довжиною леза 12 см; ніж з рукоятям білого кольору, довжиною леза 13 см; сліди пальців рук, які від копійовані на 2 арк. дактилоплівки; висновок експерта сектору дактилоскопічних досліджень та обліку відділу криміналістичних видів досліджень Харківського НДЕКЦ МВС СЕ-19/121-23/3834-Д від 07.03.2023, за результатами судової дактилоскопічної експертизи; висновок експерта відділення судово-медичної цитології Головного управління охорони здоров`я Харківської обласної держадміністрації № 15-12/№190-ДМ/Ц/2023 від 24.03.2023, за результатами судово-медичної експертизи поварської виделки та 3 ножів.

Виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження суд прийняв відмову прокурора від допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_13 .

Суд ставиться критично до показань обвинуваченого, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, за результатами дослідження яких судом встановлено, що 20.02.2023 між ним та потерпілим відбувся конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою з обох сторін конфлікту, в ході якого, обвинувачений застосував ніж, а враховуючи локалізацію, характер та кількість нанесених потерпілому тілесних ушкоджень, а також висновки експерта, показання свідка ОСОБА_7 , які є стабільними та послідовними, повністю узгоджуються як між собою та і з іншими доказами обвинувачення по справі, у тому числі змістом протоколів проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 16.03.2023 та за участю свідка ОСОБА_7 від 21.02.2023, доводи ОСОБА_6 про необережність спричинення таких, є очевидно неправдивими.

Також, суд ставиться критично до показань потерпілого ОСОБА_4 щодо отримання ним тілесних ушкоджень внаслідок самостійного падіння, оскільки, як вище зазначалося, вони повністю спростовуються висновками судово-медичних експертиз, показаннями свідка ОСОБА_7 , даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 16.03.2023 та за участю свідка ОСОБА_7 від 21.02.2023. При цьому, суд враховує, що під час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, потерпілий був у сильному алкогольному сп`янінні, і аналіз його показань, які він давав в судовому засіданні, свідчить про те, що він не пам`ятає деталь подій.

Оцінивши досліджені в ході судового розгляду докази, дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Кваліфікацію дій ОСОБА_6 органом досудового розслідування за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, суд вважає неправильною, оскільки надані стороною обвинувачення та досліджені в ході судового розгляду докази свідчать про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство потерпілого.

Суд зазначає, що за змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності),передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Відповідно до ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України), є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.

У випадку, коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину - остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця.

На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, у ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладена у постанові від 13.02.2020 у справі №164/1826/17.

Так, з показань свідків та потерпілого в ході судового розгляду та під час проведення слідчого експерименту не встановлено здійснення обвинуваченим будь-яких дій чи висловлювань, які б могли свідчити про наявність у нього прямого умислу на заподіяння смерті потерпілому. Стороною обвинувачення не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б підтверджували підстави, через які обвинувачений не зміг довести свій умисел на заподіяння смерті до кінця. Посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_6 не довів злочинний намір, спрямований на позбавлення волі потерпілого до кінця з причин, що не залежить від його волі, оскільки ОСОБА_13 , яка проживає у сусідній квартирі, викликала швидку допомогу потерпілому, жодним чином не впливає на можливість заподіяти смерть потерпілому безпосередньо на місці вчинення злочину, під час вчинення якого ОСОБА_13 не була присутня. Крім того, суд враховує, що потерпілий не втрачав свідомість, після ножового удару, самостійно сів на диван та зажав рану рукою, що підтверджується показаннями свідків, та в подальшому, після того, як обвинувачений запитав де у нього знаходяться бинти чи простирадла, для того щоб перев`язати рану, висловлювався в сторону обвинуваченого нецензурною лайкою, що підтверджується показаннями обвинуваченого, які підтвердив в судовому засіданні потерпілий, а також висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи №12-14/134-А/23 від 22.03.2023, який підтверджує, що потерпілий ОСОБА_4 міг знаходитися в свідомості і вчиняти самостійні дії. Такі дії потерпілого викликають сумнів у наявності впевненості обвинуваченого у вчиненні ним всіх дій, спрямованих на заподіяння смерті потерпілого.

Також, суд враховує: перебіг подій, що передували вчиненню самого злочину, зокрема: виниклий між обвинуваченим та потерпілим конфлікт, через те, що свідок ОСОБА_7 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого, перебувала у стані алкогольного сп`яніння та знаходилася у потерпілого на дивані без нижньої білизни; конфлікт супроводжувався нецензурною лайкою з обох сторін; поведінку потерпілого, який перебував у сильному алкогольному сп`янінні, згідно його показів, під час сварки штовхав обвинуваченого; підручне знаряддя злочину, вибране обвинуваченим, а саме - кухонний ніж, який знаходився на столі в приміщенні, де відбувся конфлікт за місцем проживання потерпілого; кількість, локалізацію нанесеного тілесного ушкодження - один удар в область тулубу, що спричинив колото-різане поранення передньої черевної стінки IV сегменту печінки; поведінку обвинуваченого безпосередньо після вчинення злочину, а саме те що, маючи можливість підняти ніж та продовжити наносити тілесні ушкодження потерпілому, витягнув ніж із тулуба останнього, зігнув його лезо та кинув на стіл, після того, як потерпілий сів на диван та зажав рукою рану, запитав де у нього знаходяться бинти чи простирадла для того щоб перев`язати рану потерпілого.

Отже, сукупність вищезазначених обставин, а саме кількість та локалізацію поранення (одне поранення в область тулуба), відсутність перешкод у обвинуваченого для продовження нанесення поранень потерпілому з метою досягнення умислу на настання смерті, поведінка обвинуваченого та потерпілого безпосередньо після нанесення удару, поза розумним сумнівом свідчить про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на заподіяння смерті потерпілого, що виключає наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а тому обвинувачений повинен нести відповідальність за заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за результатами оцінки досліджених в ході судового розгляду доказів суд вважає доведеною.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 , передбачене ч.1 ст.121 КК України - є тяжким злочином.

Обставин, які відповідно до ст.66,67 КК України, пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд не враховує посилання прокурора під час виступу у судових дебатах на обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що зміст пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, не містить такої обставини.

Зазначене узгоджується із положенням ст.337 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.12.2018 у справі № 679/783/17.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, працює не офіційно, не є інвалідом, перебуває у цивільному шлюбі, на утримані малолітніх та неповнолітніх, непрацездатних осіб не має, зареєстрованого місця проживання на території України він не має, має тимчасове місце проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №137 від 13.03.2023 страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю.

З огляду на зазначене, конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він фактично не має міцних соціальних зав`язків, непрацюючий, не має зареєстрованого та постійного місця проживання, страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, навіть попри відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування реального покарання у виді позбавлення волі, яке йому має бути призначено відповідно до положень ст. 65 КК України в межах, встановлених санкцією ч.1 ст. 121 КК України, не можливо.

Проте, наявність таких даних, як відсутність у обвинуваченого судимості разом з відсутністю претензій від потерпілого, дають суду підстави призначити обвинуваченому покарання в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 121 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 50 КК України стосовно дотримання мети.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК України).

У зв`язку із не застосуванням до обвинуваченого покарання у виді конфіскації майна, а також те, що арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.02.2023 у справі №953/1354/23 н/п 1кс/953/1628/23.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» №27, суд залишає без змін до набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме, з 21.02.2023 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 07.08.2023.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-CD -диск зі звукозаписом виклику оператора 103 від 20.02.2023- залишити в матеріалах кримінального провадження;

- ніж з пластиковою рукояткою, яка пофарбована у три кольорові частині білого, синього та червоного кольорів, лезо ножа довжиною 10 см, лезо зігнуте, на поверхні леза мається нашарування речовини бурого кольору; змив речовини бурого кольору з поверхні полу та змив речовини бурого кольору з поверхні; сліди пальців рук, які від копійовані на 2 аркушах дактилоплівки, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, згідно квитанції №1937- знищити.

-виделка з двома лезами довжиною 6 см кожна, з пластиковим рукоятям чорного кольору; ніж з рукоятям чорного кольору, довжина леза 6 см; ніж з рукоятям білого кольору, довжиною леза 12 см; ніж з рукоятям білого кольору, довжиною леза 13 см, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, згідно квитанції №1937- повернути власнику майна.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 3020 (три тисячі двадцять) грн. 48 коп. витрати на залучення експерта за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судових експертизи № СЕ-19/121-23/3834-Д.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28.02.2023 у справі №953/1354/23 н/п 1кс/953/1628/23.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» №27- залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме, з 21.02.2023 по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя - ОСОБА_1