Справа № 742/530/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/576/23
Категорія - ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000938 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 27.10.2022 Прилуцьким міськрайонним судом за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку в 3 роки,

засуджений за ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 27 жовтня 2022 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 300 грн завданої майнової шкоди та 5000 грн моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 17 серпня 2022 року, в умовах воєнного стану, ОСОБА_9 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , шляхом вільного доступу, із шухляди серванту, таємно, повторно, привласнив належну потерпілій банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером рахунку НОМЕР_1 , а також залишений потерпілою і записаний на папері пін-код доступу до вищевказаної банківської картки, який зберігався разом із нею. Після цього 17.08.2022 о 12:29 год та о 12:30 год, скориставшись банкоматом АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться по вул. Незалежності, буд.65 у м. Прилуки, ОСОБА_9 здійснив зняття готівки із належної ОСОБА_10 банківської картки у сумі 200 грн та 1000 грн. Потім 17.08.2022 о 12:37 год, скориставшись банкоматом BRANCH 10024-0311, PRYLYKY, він здійснив зняття готівки із належної ОСОБА_10 банківської картки в сумі 100 грн, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1300 грн.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Вирок Прилуцького міськрайонного суду від 27.10.2022 - виконувати самостійно. Зазначив, що місцевий суд, прийшов до помилкового висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 остаточного покарання у відповідності до ч.4 ст.70 КК України.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 не з`явилися, про час і місце судового розгляду був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває; знаходиться на диспансерному обліку з 2015 року, діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданого збитку; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк, передбачений санкцією ч.4 ст.185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними, з наступних міркувань.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Прилуцького міськрайонного суду від 27 жовтня 2022 року ОСОБА_9 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України, останній звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, останній вчинив 17 серпня 2022 року, тобто до ухвалення вироку Прилуцького міськрайонного суду від 27.10.2022.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно ж до ч.1 ст.36 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики в порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Згідно з ч.6 ст.13 вищевказаного Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами

при застосуванні таких норм права.

Так, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 15.02.2021 (справа №760/26543/17) викладено висновок, згідно з яким, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Враховуючи, що попередній вирок Прилуцького міськрайонного суду від 27.10.2022 щодо ОСОБА_9 набрав законної сили, а покарання у виді позбавлення волі, призначене обвинуваченому за оскаржуваним вироком, є покаранням, яке належить відбувати реально, суд першої інстанції помилково застосував ч.4 ст.70 КК України, оскільки в даному випадку обидва вироки підлягають самостійному виконанню.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду - зміні у частині призначеного ОСОБА_9 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 - змінити, у частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_9 - виконувати самостійно.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4