У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2023 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, раніше не судимої, на утриманні якої двоє неповнолітніх дітей, працюючої пресувальником на заводі «Бліцарт», уродженки с. Пацканьово, Ужгородського району, мешканки АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, -
Із клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення, шляхом вчинення злочинів з незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу психотропних речовин є можливість швидко незаконно збагатитись, будучи знайомим із багатьма особами, які схильні до вживання наркотичних засобів і психотропних речовин, здійснив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут психотропних речовин, що виразилось в наступному, зокрема:
ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно - небезпечних наслідків, при невстановлених слідством обставинах та часі придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін масою 0,0556 г,, яку зберігала з метою збуту.
12.05.2023 року уповноваженими особами ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 .
У ході проведення оперативної закупки, 12.05.2023 року приблизно о 16.34 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Чоп, Ужгородського р-н, в дворі будинку № 2 по вул. Йосипа Бокшая, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та всупереч положенням ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої, серед іншого, діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, тобто, діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, обіг яких обмежений на території України, збула за грошові кошти в сумі 1000 гривень особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згорток фольги, у якому містилась, згідно висновку експерта, психотропна речовина, обіг якої обмежено - матамфетамін. Маса метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу) становить 0,0556 г, відсотковий вміст метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу ) становить 42,57%.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропних речовин, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно - небезпечних наслідків, при невстановлених слідством обставинах та часі придбала психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін,, яку зберігала з метою збуту.
14.06.2023 року уповноваженими особами ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 .
У ході проведення оперативної закупки, 14.06.2023 близько 14.29 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Чоп, Ужгородського р-н, біля будинку № 7 по вул. Молодіжна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та всупереч положенням ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої, серед іншого, діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, тобто, діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, обіг яких обмежений на території України, незаконно, повторно, збула за грошові кошти в сумі 1000 гривень особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згорток із фольги в якому містилась речовина, схожа на психотропну, обіг якої обмежено - метамфетамін.
У сукупності ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин та ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин, вчинене повторно.
15.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Обґрунтовуючи доводи клопотання слідчий вказує на встановлені та підтверджені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрювана ОСОБА_4 може:
Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Так, відповідно до положень закону про кримінальну відповідальність кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 307 КК України , карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років. Тому підозрювана ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені нею злочини може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано ряд свідків, чиї показання слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Водночас, як зауважує слідчий, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
Усвідомлюючи зазначене, підозрювана ОСОБА_4 може вчинити спроби незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення.
Крім цього, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення так як вбачається з матеріалів кримінального провадження вона вчинила декілька епізодів злочинів, що свідчить, що вона має намір продовжувати злочинну діяльність щодо незаконного збуту психотропних речовин та наркотичних засобів.
Поза тим, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 перебуваючи на волі, зможе шляхом впливу на свідків, та іншим чином сприяти неможливістю встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні, перешкоджаючи у такий спосіб кримінальному провадженню, а саме встановленню каналів надходження наркотичних засобів та психотропних речовин до Закарпатської області, та зокрема до ОСОБА_4 , всіх осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи неможливість запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий у клопотанні вказує, що системний аналіз змісту та характеру запобіжних заходів дає стороні обвинувачення достатні підстави вважати, що жоден з них не здатен унеможливити ризики, зазначені у клопотанні, позаяк наявність лише передбачених ст. 194 КПК України обов`язків, які можуть бути покладені на підозрюваного, не забезпечить реальної можливості запобігти ризиками, передбаченим ст. 177 КПК України.
З урахуванням наведеного слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 . клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні. При цьому, зазначив, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може їм запобігти.
Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що слідчим не було доведено неможливість забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Щодо наведених у клопотанні ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України зазначила, що підозрювана не має будь-якого наміру переховуватися від суду, позбавлена можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, не має потреби незаконно впливати на свідків, експерта, оскільки під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблено висновок експерта, не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Просила врахувати особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання, працює, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, має батьків пенсіонерів. Тому просила застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала заперечення свого захисника, пояснила, що вчиняти дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України наміру не має.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваної та її захисника, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
15.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 194 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вивчивши матеріали поданого клопотання, зокрема дослідивши долучені: копії протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколів про результати контролю за вчиненням злочину від 12.05.2023 року, висновку експерта № СЕ-19/107-23/4836-НЗПРАП від 22.05.2023 року, протоколу затримання ОСОБА_4 від 14.06.2023 року, протоколу обшуку від 14.06.2023 року, інші матеріали кримінального провадження, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, та які у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Окрім цього, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.
В п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні пред`явлених кримінальних правопорушень за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є визначальною підставою для обрання їй найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту.
Доводи прокурора та слідчого про необхідність обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення уникнення можливості спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає не переконливими, оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях слідчого та прокурора, а не на конкретних фактах та доказах .
Окрім цього, слід врахувати міцні соціальні зв`язки підозрюваної, зокрема те, що ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають з нею ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Також підозрювана на утриманні має батьків пенсіонерів, які потребують медичного догляду ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Разом з підозрюваною та її дітьми проживає чоловік ОСОБА_13 , 1982 року народження.
Згідно довідки виданої начальником відділу кадрів ТОВ «Бліцарт продукціон» від 15.06.2023 року встановлено, що підозрювана з 07.10.2021 року працює в даному товаристві пресувальником дільниці «Пресування». За час роботи зарекомендувала себе як дисциплінована та надійна працівниця, що уміє організувати робочий процес і проконтролювати якість виконуваної роботи у відповідності з поставленими завданнями. Доручення керівника виконує якісно і в установлені терміни. В колективі підтримує із всіма рівні, дружні стосунки і користується повагою у керівництва.
Разом з цим, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують цей ризик.
Також існує можливість впливу підозрюваної на свідків, експертів, спеціалістів у даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи дачі показів та вчинення висновків вигідних для підозрюваної. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4ст. 95 КПК України). За наведених вище обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Також слідчий суддя вважає доведеним існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
При цьому , слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Щодо існування ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; слідчий суддя вважає, що такі не доведені та нічим не підтверджені.
Натомість, у судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Так, при вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Також при обранні конкретного виду запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчим суддею враховуються й вимоги положення 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та Практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.
Слідчим суддею береться до уваги й те, що підозрювана має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, які за станом здоров`я потребують медичного догляду, має місце роботи, за яким характеризується позитивно, тобто наявні міцні соціальні зв`язки підозрюваної.
Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Виходячи з встановлених у судовому засіданні слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, на утриманні підозрюваної перебувають двоє неповнолітніх дітей та батьки пенсіонери похилого віку, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 та потреби у встановлені істини у даному кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому, в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.
Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрювану ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не залишати місце свого постійного фактичного проживання АДРЕСА_1 - цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утриматись від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні у будь-якому вигляді, окрім, як за дозволом прокурора чи суду.
Також роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Керуючись ст. ст. 176, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Пацканьово, Ужгородського району, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на утриманні якої двоє неповнолітніх дітей , працюючої пресувальником на заводі «Бліцарт», підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора та суду строком на два місяці.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;
2) не залишати місце свого постійного фактичного проживання АДРЕСА_1 - цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання;
4) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
5) утриматись від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні у будь-якому вигляді, окрім, як за дозволом прокурора чи суду;
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під цілодобовим домашнім арештом до 15 серпня 2023 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 22.06.2023 року о 16 годині 00 хв..

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1