ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/238/23 Справа № 712/4533/23 Категорія: ст.176, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У ХВ А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

адвоката потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 травня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

в с т а н о в и в :

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням, погодженим прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

За матеріалами провадження вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи групою осіб спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , умисно та протиправно, з метою задоволення статевої пристрасті, з сексуальних мотивів, 6 травня 2023 у період часу близько 1:45 год. до 2:50 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою, всупереч її волі, застосовуючи фізичну силу та побої, знявши з останньої одяг та спідню білизну, вчинив щодо потерпілої дії сексуального характеру.

Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене групою осіб щодо особи, яка не досягла повноліття, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

6 травня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

6 травня 2023 року ОСОБА_9 затримано в поряду ст. 208 КПК України.

7 травня 2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 травня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 4 липня 2023 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово щоденно на період дії ухвали суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В період введення воєнного стану на території України дозволено підозрюваному ОСОБА_9 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_9 , що порушення покладених на нього слідчим суддею процесуальних обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Виконання ухвали покладено на слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 .

Мотивуючи дану ухвалу, слідчий суддя зазначив про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого та недоведеність слідчим та прокурором існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України для обрання відносно підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, встановлені підстави, які свідчать про можливість обрання до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

При цьому, прокурор зазначила, що вказане судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 відповідає вимогам КПК України, є вмотивованим та обґрунтованим.

Крім того, прокурор зазначила, що слідчим суддею при прийнятті рішення не було взято до уваги доводи сторони обвинувачення, а саме: наявність та вагомість доказів про причетність підозрюваного до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення групою осіб стосовно неповнолітньої особи, обставини його скоєння, передбаченої законом міри покарання (від 7 до 12 років) позбавлення волі. Крім цього, зазначила, що підозрюваний ОСОБА_9 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення стосовно неповнолітньої особи, працюючи на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 БПОП ГУНП в Черкаській області, та будучи працівником правоохоронного органу, на якого поширюється заборона використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, намагатиметься уникнути відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим зручним та можливим для нього способом.

Також зазначила, що підозрюваний ОСОБА_9 свою вину не визнав, не співпрацює зі слідством та від надання показань на даний час відмовився. Перебуваючи під домашнім арештом, на думку прокурора, ОСОБА_9 безпосередньо може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, впливати на потерпілу, свідків шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу, вимагати від останніх надання неправдивих показань, або зміну уже наданих під час досудового розслідування показань, тим самим, ОСОБА_9 матиме можливість уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Окрім цього зазначила, що обираючи підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з перебуванням підозрюваного в місцях попереднього ув`язнення, судом не було покладено у відповідності до вимог ст.194 КПК України обов`язку утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, експертами, спеціалістами, іншими підозрюваними, що підвищує ризик та можливість ОСОБА_9 , як колишнього працівника правоохоронного органу, впливати на вказаних осіб, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що не забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У зв`язку із чим, на думку прокурора, з урахуванням ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, обставин даного кримінального провадження та особи підозрюваного, можна зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 та досягнення цілей кримінального провадження.

За таких обставин прокурор вважає, що рішення суду першої інстанції є невмотивованим та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, представника потерпілої ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_10 , який також просив задовольнити подану прокурором апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при обранні відносно особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181, 183 КПК.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 4 липня 2023 року включно із покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає недостатньо обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора аргументованими, виходячи з наступного.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про обгрунтованість пред`явленої під час досудового розслідування підозри ОСОБА_9 у вчиненні зґвалтування групою осіб щодо неповнолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким.

Як вбачається з клопотання слідчого дана підозра підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.05.2023, згідно з яким отримано заяву про злочин від неповнолітньої ОСОБА_14 у присутності її матері (законного представника) ОСОБА_15 ;

- показаннями потерпілої ОСОБА_14 від 06.05.2023;

- показаннями свідка ОСОБА_15 від 06.05.2023;

- показаннями свідка ОСОБА_16 від 06.05.2023;

- показаннями свідка ОСОБА_17 від 06.05.2023;

- показаннями свідка ОСОБА_18 від 06.05.2023;

- протоколом невідкладного обшуку в квартирі АДРЕСА_3 ;

- вилученими 06.05.2023 речовими доказами;

- актом судово-медичного освідування від 06.05.2023;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Крім того, слідчим суддею було враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Проте, на переконання колегії суддів, при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_9 , слідчий суддя дійшов помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Кримінальне правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_9 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, зважаючи на серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Колегія суддів вважає, що при оцінці застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, судом першої інстанції не було враховано пропорційність запобіжного заходу запобіганню ризиків, на які вказувала сторона обвинувачення, з метою захисту не лише прав обвинуваченого, а й потерпілої від незаконних посягань особи.

Окрім цього, слідчим суддею не було в достатній мірі враховано, що підозрюваний ОСОБА_9 на час вчинення злочину обіймав посаду працівника правоохоронного органу та повинен був усвідомлювати, що така поведінка є явно неприйнятною для правоохоронця, адже останній повинен був керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави, однак, пред`явлення йому підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, сформує у суспільстві думку щодо безкарності працівників правоохоронних органів за вчинені ними діяння, а також негативне ставлення до правоохоронних органів України.

Вказані дії підозрюваного свідчать про ігнорування норм законів України, неповагу до існуючих правил і норм поведінки.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчинене проти неповнолітньої, за вчинення якого санкцією статті передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, офіційно не одружений, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, однак це не стало перешкодою для вчинення ним кримінального правопорушення, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, як і осіб, які б мали на нього належний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

За таких обставин, є помилковим висновок слідчого судді про те, що застосування більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного в майбутньому, з точки зору належного виконання покладених на ОСОБА_9 процесуальних обов`язків.

Колегія суддів дійшла висновку про існування ризиків того, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та своїми діями перешкоджати кримінальному провадженню, а також, як колишній працівник правоохоронного органу, впливати на потерпілу, свідків, експертів, спеціалістів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань.

Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження і завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню ( ст.2 КПК ).

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів вважає доведеним наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як в разі визнання винним ОСОБА_9 , йому може загрожувати значна міра покарання, тож з метою уникнення відповідальності, останній може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілу, експерта, спеціаліста, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання винним; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_9 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, колегія суддів доходить висновку, що належна процесуальна поведінка ОСОБА_19 на досудовому слідстві, забезпечення цілей кримінального провадження, із урахуванням наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного, обставин вчинення даного кримінального правопорушення, може бути забезпечена лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді щодо протилежного, є помилковими та передчасними.

Колегія суддів погоджується з клопотанням слідчого про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки прокурор довів суду обставини, які виправдовують обмеження права останнього на свободу.

Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Інші, більш м`які запобіжні заходи, у тому числі, домашній арешт не забезпечить на даний час виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом із тим, частина 4 статті 183 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 178, 183, 193, 194, 376, 405 ,407, 419, 422 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 8 травня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого, погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування,тобто до 4 липня 2023 року включно з подальшим його утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Виконання цієї ухвали покласти на слідчого у даному провадженні, а контроль за її виконанням, на прокурора у цьому ж кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4