ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4865/23
провадження № 1-кс/753/1066/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду з заявою в порядку статті 206 КПК України, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0000035 забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_3 шляхом його переведення з Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

В обґрунтування заяви захисник зазначає, що 27.02.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/7717/23-к відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання від вартою строком до 04 год. 17 хв. 27.04.2023. Станом на день звернення з заявою ОСОБА_3 незаконно утримується в Ізоляторі тимчасового тримання ГУП у м. Києві.

Заявник зазначає, що незаконне тримання підозрюваного в ІТТ ГУНП у м. Києві понад 10 діб порушує вимоги законодавства про попередньо ув`язнених осіб та, як наслідок відповідні права підозрюваного, зокрема, право на повагу до людської гідності та презумпцію невинуватості. Захисник вказує, що ІТТ належним чином для довготривалого утримання не обладнаний, необхідне матеріально-технічне забезпечення відсутнє і тримання підозрюваного в ІТТ є утриманням в принизливих та нелюдських умовах.

Слідчий слідчої групи ГСУ НП України у кримінальному провадженні № 000035 у судовому засіданні заперечив проти заяви та зазначив, що слідчим ГСУ НП України було отримано оперативну інформацію щодо наявності реальної загрози життю та здоров`ю підозрюваного, а тому слідчим прийнято рішення у формі вмотивованої постанови про застосування щодо ОСОБА_3 заходів безпеки шляхом його утримання в Ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві до 26.03.2023 включно, на підтвердження чого надав копію постанови від 27.02.2023. В подальшому, згідно з постановою слідчого від 05.04.2023 до підозрюваного застосовано заходи безпеки шляхом його утримання в Ізоляторі тимчасового тримання № 7 ГУ НП в Київській області до 27.04.2023.

05.04.2023 ІТТ ГУНП у м. Києві на запит суду повідомив, що ОСОБА_3 утримується на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2023, у тому числі процесуального рішення, винесеного згідно з ст. 42, 110 КПК України а ст. 2, 7, 8, 19, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, постанову про застосування заходів безпеки, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

При цьому, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція міститься у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до частини першої статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частиною другою статті 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Як встановлено під час розгляду скарги, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2023 у справі № 757/7717/23-к до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначене вказує, що ОСОБА_3 не є особою, яка позбавлена свободи через відсутність відповідного судового рішення чи не звільнена з-під варти після внесення застави в порядку, який установлений КПК України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» визначено, що забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Як передбачено частиною другою статті 3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.

Слідчим суддею встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 27.02.2023 ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000035 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи безпеки, внаслідок чого виникла необхідність утримувати його в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві до 26.03.2023.

Постанова слідчого мотивована тим, що органом досудового розслідування виявлено загрозу життю та здоров`ю підозрюваного ОСОБА_3 .

Таким чином, підозрюваний утримувався в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві у зв`язку із застосуванням щодо нього заходів безпеки на підставі постанови слідчого.

Після звернення захисника з цією скаргою постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України від 05.04.2023 ОСОБА_7 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи безпеки та він утримується в Ізоляторі тимчасового тримання № 7 ГУНП у Київській області строком до 27.04.2023.

Водночас, наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного не належить до компетенції слідчого судді під час розгляду скарги в порядку статті 206 КПК України, оскільки таке питання вирішується слідчим суддею в окремому порядку, а саме при розгляді скарги за ст. 303 КПК України відповідно до встановленої законом підсудності, пунктом 6 частини першої якою передбачено можливість оскарження на досудовому провадженні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

За таких обставин у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 206, 309, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1