Провадження №1кс/712/4393/23
Справа №712/9551/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про здійснення спеціального досудового розслідування

12 вересня 2023 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси, клопотання слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_6 та погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 , винесеного у кримінальному провадженні № 0000125 від 26.04.2023 року, про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС криміналіста слідчого відділу УСБУ в Черкаській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000125 від 26.04.2023 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Воскресенськ, Московської області, рф, зареєстрована та проживає на тимчасово окупованій державою-агресором російською федерацією території України за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Так, згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

27 квітня 2014 року на території Луганської області створено так звану «Луганську народну республіку» (далі «лнр»). Вказане утворення здійснювало акти тероризму, залякування населення, вбивства громадян, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі, з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміни меж території і державного кордону України. При цьому учасники так званої «лнр» чинять збройний спротив військовослужбовцям Збройних Сил України та працівникам правоохоронних органів, які брали участь в антитерористичній операції та в операції об`єднаних сил на території Луганської області. Крім того, вказане утворення є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій між її учасниками, встановлено правила поведінки, обов`язкові для всіх учасників під час підготовки і вчинення терористичних актів згідно з розробленим планом спільних злочинних дій, а тому відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичною організацією.

7 квітня 2014 року за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції (далі АТО).

13 квітня 2014 року через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, у тому числі на території м. Луганськ та Луганської області, виконуючий обов`язки Президента України своїм Указом від 14 квітня 2014 року № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабна АТО (у подальшому операція об`єднаних сил, далі ООС) із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

З квітня 2014 року по лютий 2022 року час учасники терористичної організацій «лнр», реалізуючи злочинний умисел щодо досягнення зазначених завдань, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади і місцевого самоврядування, зокрема щодо визнання легітимності діяльності «лнр» та влади її керівників, здійснювали захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чинився збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил АТО/ООС у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчинялись інші злочини.

Як наслідок, під контролем терористичної організації «лнр» опинилась частина території Луганської області, визначена Постановою ВР України № 254-VІІІ від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постановою ВР України № 252-VІІІ від 17 березня 2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» та Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Окрім цього, Постановою ВР України 27 січня 2015 року № 129-VIII російську федерацію визнано державою-агресором.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року російською федерацією визнано так звані «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено.

У подальшому в порушення вимог п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 9 грудня 1981 року № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) президент рф владімір путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Приблизно о 5 годині ранку 24 лютого 2022 року військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин указаної території.

24 грудня 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ.

У подальшому на підставі Указів Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12 середня 2022 року № 573/2022, від 7 листопада 2022 року № 757/2022, від 6 лютого 2023 року № 58/2023, від 1 травня 2023 року № 254/2023 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжувався. На теперішній час, на підставі Указу Президента України від 26 липня № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф, воєнний стан на території України продовжено строком на 90 діб, тобто з 5 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року по 5 год. 30 хв. 18 листопада 2023 року.

Відповідно до ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24 серпня 1991 року, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року і по цей день дії рф проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314 Генеральної Асамблеї ООН, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії рф проти України.

4 жовтня 2022 року постановою № 409-СФ ради федерації федеральних зборів рф так звана «лнр» увійшла до складу рф. І з цього часу на території вказаного утворення, у тому числі, в Старобільському районі Луганської області, діє законодавство держави-агресора.

Після цього державні органи та окупаційні адміністрації рф у взаємодії з місцевими зрадниками і колаборантами розпочали процес примусового вилучення та перереєстрації активів (рухомого та нерухомого майна, підприємств, установ, організацій різних форм власності) на тимчасово окупованій території, реєструючи їх в єдиному державному реєстрі юридичних осіб федеральної податкової служби рф.

Згідно з «Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 населені пункти Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області на сьогоднішній день захоплені військовослужбовцями зс рф і вони знаходяться під тимчасовою окупацією держави-агресора рф.

До окупації, відповідно до «Положення про філію «Новоолександрівський кінний завод № 64» державного підприємства «Конярство України», затвердженого Наказом від 03 листопада 2021 року № 13 ДП «Конярство України», дана філія здійснювала господарську діяльність з метою одержання прибутку від імені ДП «Конярство України» (). Вказана філія розташована за адресою: 92823, Луганська область, Біловодський район, Біловодська селищна територіальна громада, село Новоолександрівка, вулиця Лісна, будинок 2. Станом на 31 грудня 2021 року на балансі даної філії знаходилось актив на суму 7 136 000,00 гривень.

29 листопада 2022 року окупаційним органом «межрайонная инспекция федеральной налоговой службы № 1 по луганской народной республике» на тимчасово окупованій території села Новолимарівка Біловодської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області зареєстроване так зване «государственное унитарное предприятие (далі ГУП) луганской народной республики «Новоалександровский конный завод № 64» (присвоєний державний реєстраційний номер 428).

29 листопада 2022 року мешканка села Новоолександрівка Біловодської селищної громади Старобільського району Луганської області, громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправність та незаконність дій окупаційних органів так званої «лнр», розуміючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, а Україна є унітарною державою, територія якої в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, зайняла посаду директора «ГУП луганской народной республики «Новоалександровский конный завод № 64».

ОСОБА_8 з 29 листопада 2022 року по сьогоднішній день, усвідомлюючи викладене, а також факт ведення збройної агресії рф проти України, розуміючи, що Біловодська селищна громада Старобільського району Луганської області є окупованою та на її території діє підконтрольна державі-агресору незаконна окупаційна влада, після повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, здійснює господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Так, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у вказаний період, перебуваючи в селі Новоолександрівка Біловодської селищної громади Старобільського району Луганської області, обіймаючи посаду директора «ГУП луганской народной республики «Новоалександровский конный завод № 64», безпосередньо підпорядкованого незаконному органу влади, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області Міністерству сільського господарства «лнр», тобто, здійснюючи керівництво вказаним підприємством, організовує та забезпечує провадження ним господарської діяльності (вирощування, селекція та реалізація коней, вирощування та реалізація зернових, технічних культур та іншої продукції рослинництва і тваринництва, ведення іншої діяльності) з метою наповнення бюджету так званої «лнр», за рахунок коштів, отриманих від такої господарської діяльності.

Організовуючи та забезпечуючи провадження «ГУП луганской народной республики «Новоалександровский конный завод № 64» господарської діяльності, ОСОБА_8 безпосередньо бере участь в організаційних заходах, що здійснюються незаконними органами влади «лнр», тобто, здійснює таку господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Згідно відкритих джерел 13 лютого 2023 року директор «ГУП луганской народной республики «Новоалександровский конный завод № 64» ОСОБА_8 під час святкових заходів, організованих в Біловодському будинку культури окупаційною адміністрацією Біловодського району так званої «лнр», була нагороджений медаллю «за заслуги» нібито за трудові заслуги перед окупаційною владою рф.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 1111 КК України, провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Враховуючи викладене, 25.08.2023 в газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий кур`єр» та на офіційному Інтернет-сайті офісу Генерального прокурора України опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Також, в газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий кур`єр» та на офіційному Інтернет-сайті офісу Генерального Прокурора в порядку ст.ст. 133, 135 КПК України опубліковані повістки про виклики ОСОБА_8 до органу досудового розслідування на 28.08.2023, 29.08.2023 та 30.08.2023.

До слідчого відділу Управління у вказані дати ОСОБА_8 не з`явилася, не повідомивши при цьому про причини своєї неявки.

У ході допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також згідно з іншими матеріалами досудового розслідування, встановлено, що підозрювана ОСОБА_8 , на сьогоднішній день перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме у с. Новоолександрівка Луганської області.

04.09.2023 підозрювану постановою слідчого оголошено в державний розшук, оскільки на теперішній час вона проживає в с. Новоолександрівка Луганської області та працює у «ГУП луганской народной республики «Новоалександровский конный завод № 64» в с. Новоолександрівка, Луганської області, яке захоплено військовослужбовцями зс рф та знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено «Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, та переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді № 712/9313/23 від 05.09.2023 (строк дії спливає 05.03.2024) надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_8 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, є зібрані у ході досудового розслідування речові докази і документи, відомості, що містяться в протоколах слідчих дій, проведених у кримінальному провадженні, зокрема в:

-протоколі огляду інтернет ресурсу «Единого государственного реестра юридических лиц» від 18.05.2023;

-протоколі огляду інтернет сторінки соцмережі «Вконтакте» від 18.05.2023;

-протоколі огляду інтернет сторінки соціальної мережі «Вконтакте» яка належить ОСОБА_8 від 07.06.2023;

-показаннях свідка ОСОБА_9 від 15.08.2023;

-показаннях свідка ОСОБА_10 від 15.08.2023;

-показаннях свідка ОСОБА_11 від 15.08.2023;

-протоколі огляду інтернет ресурсу «Единого государственного реестра юридических лиц» від 23.08.2023;

- інших зібраних у кримінальному провадженні доказах і документах.

Притягнути ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим, але при цьому наявні достатні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваної спеціального судового провадження, передбаченого ст. 111-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання повністю підтримали та просили суд його задовольнити, посилаючись на докази, які зібрані в кримінальному провадженні.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні зокрема щодо злочину, передбаченого ст. 111-1 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину за ч. 4 ст. 111-1 КК України, щодо якого відповідно до ст. 297-1 КПК України передбачено можливість здійснення спеціального досудового розслідування, зважаючи, що на даний час вона переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошена в розшук та перебуває на тимчасово окупованій території України, врахувавши наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, оскільки у даному кримінальному провадженні проведено вичерпний перелік слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування злочину та проведення досудового розслідування у розумні строки.

Керуючись вимогами ст.ст. 297-1, 297-3 та 297-4 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні № 0000125 від 26.04.2023 спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Воскресенськ, Московської області, рф, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої на тимчасово окупованій державою-агресором російською федерацією території України за адресою: АДРЕСА_1 .

Якщо підстави для здійснення спеціального досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000125 від 26.04.2023 року, перестануть існувати, органу досудового слідства звернутись до суду із клопотанням про припинення здійснення спеціального досудового розслідування та здійснення подальшого досудового розслідування згідно із загальними правилами, передбаченими КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_12