Справа № 951/842/20
Провадження №1-кс/951/1/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року смт Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Козова усну заяву ОСОБА_4 про відвід судді Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_5 від розгляду справи №951/842/20,

установив:

1 травня 2023 у судовому засідання під час розгляду справи №951/842/20 в залі суду обвинувачений ОСОБА_4 звернувся із усною заявою про відвід судді Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_5 від розгляду такої.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1.05.2023 визначено суддю ОСОБА_1 та передано журнал судового засідання з додатком.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтримав доводи усної заяви про відвід, додатково вказавши, що суддя ОСОБА_5 зловживає службовим становищем та тягне за стороною потерпілого, який є його рідним братом і в засідання не з`являється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні висловилась проти задоволення усної заяви, вказавши на безпідставність та необґрунтованість такої.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно з положень параграфу 6 глави 3 розділу 1 КПК України, неявка учасників процесу на розгляд заяви про відвід не є перешкодою для розгляду заяви про відвід.

Заслухавши пояснення учасників, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення усної заяви виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у Справі Гаусшильдта).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі Межнаріч проти Хорватії ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною . У рішенні від 15 липня 2005 року у справі Межнаріч проти Хорватії ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною .

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження, суд виходить з того, що заявлені в усній заяві про відвід обґрунтування, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості останньої за об`єктивним критерієм, оскільки з дослідженого відеозапису судового засідання в залі суду головуюча суддя з`ясовувала думку обвинуваченого щодо заявленого відводу прокурору у справі, проте не вбачалось порушень такою свого службового становища, а відтак твердження заявника спростовуються відеозаписом судового засідання. Що стосується посилань на інші обставини, що свідчать про упередженість судді ОСОБА_5 , то такі відносяться до засад кримінального провадження, зокрема змагальності його учасників та не свідчать про прихильність судді до потерпілого та не дає підстав для висновку щодо її упередженості відносно заявника.

Тож, наведені доводи не містять обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючої судді ОСОБА_5 при розгляді кримінального провадження у справі №951/842/20.

У такий спосіб, враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 75 КПК України, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, заява ОСОБА_4 про відвід головуючої судді ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

відмовити у задоволенні усної заяви ОСОБА_4 про відвід судді Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_5 від розгляду справи №951/842/20.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1