Справа № 466/1455/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/347/23 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

озглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грибовичі Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 340,00 гривень.

Згідно з вироком суду, 07.01.2023, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у подвір`ї прибудинкової території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав синові ОСОБА_9 декілька ударів дерев`яною колодкою швабри для миття підлоги в ділянку лівого плеча, лівої кисті та шиї спереду, декілька ударів кулаком правої руки в область носа, нижньої частини щелепи та губи зліва, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна на спинці носа, на шиї спереду, в ділянці нижньої щелепи зліва, на лівій кисті, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва, синців на лівому плечі, які згідно висновку судово-медичного експерта № 28 від 09.01.2023 відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24.02.2023 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На думку прокурора, санкцією ч. 1 ст. 125 КК України не передбачено можливості призначення покарання у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції визначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який не передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України - нижче нижчої межі, встановленої санкцією цієї статті, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині КК України, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК України не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Таким чином, санкцією вказаної частини статті КК України не передбачено можливості призначення покарання у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині вироку судом не наведено даних про застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами прокурора про те, що всупереч вказаним вище вимогам закону, судом першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який не передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України - нижче нижчої межі, встановленої санкцією цієї статті, а отже таким чином допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КК України, таке порушення є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню або застосування закону, який не підлягає застосуванню, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно зі ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких умов колегія суддів повністю погоджується з позицією прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність є підставними та такими, що заслуговують на увагу.

Однак, призначаючи обвинуваченому покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розслідуванні вчиненого злочину,те, що обвинувачений вже сплатив призначений судом першої інстанції штраф у розмірі 340 грн., та вважає за необхідне призначити покарання, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів, а саме у виді 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з урахуванням положень ст.ст. 50, 65 КК України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, а вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України скасуванню в частині призначення покарання з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405,407, 409, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

У решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копія вироку вручити негайно після проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4