10.08.2023 Справа № 940/669/23
Провадження по справі № 1-кп/940/100/23
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі

головуючого судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

особи, стосовно якої

вирішується клопотання: ОСОБА_4

його законного представника: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

його законного представника: ОСОБА_8

представника служби у справах

дітей та сім`ї виконавчого

комітету Тетіївської міської ради: ОСОБА_9

представника ювенальної превенції

відділення поліції № 3 Білоцерківського

РУП ГУ НП в Київській області: ОСОБА_10

психолога: ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві клопотання прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному проваджені № 0001435 від 24.03.2023 року відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Високе Тетіївського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , учня 7 класу Височанської гімназії Тетіївської міської ради

за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

встановив :

23.06.2023 року начальник Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що 22.03.2023 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на спортивному майданчику Височанської гімназії Тетіївської міської ради, який знаходиться по вул. Дружби, 8 в с. Високе Білоцерківського району Київської області, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, підчепив ногою малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на трав`янистий настил землі, після чого умисно наніс декілька ударів ногою по тілу ОСОБА_7 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці в середній третині зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я.

Своїми діями, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статі 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила суд застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік

Неповнолітній ОСОБА_4 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, в присутності законного представника та психолога, свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, зазначив, що викладені у клопотанні обставини відповідають дійсності, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 також підтримали клопотання прокурора та просили застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 проти клопотання прокурора заперечувала.

Заслухавши думки учасників процесу, пояснення неповнолітнього ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 підлягає задоволенню, як законне та обґрунтоване, з наступних підстав.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті Кодексу, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру, зокрема, як передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, суспільно-небезпечне діяння, яке вчинив ОСОБА_4 , передбачене ч.1 ст.122 КК України є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 13 років, тобто згідно зі ст. 22 КК України не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір`ю є ОСОБА_5 , , яка не заперечує, що її син був переданий під її нагляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу неповнолітнього, який по місцю навчання характеризується посередньо, на обліку у службі у справах дітей не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 13 років, тобто він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Згідно з вимогами ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до вказаного пункту Постанови строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає необхідним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , оскільки метою застосування таких примусових заходів виховного характеру є забезпечення інтересів неповнолітнього, а також ці заходи виховного характеру за своєю суттю сприяють встановленню контролю, посилення позитивного впливу на малолітнього.

Примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері встановити терміном на 1 (один) рік.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 292, 372, 376, 392-395, 498-501 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Високе Тетіївського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , учня 7 класу Височанської гімназії Тетіївської міської ради примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Строк застосування примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визначити терміном 1 (один) рік.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тетіївський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .