Справа №346/3901/23
Провадження №1-в/346/275/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника Державної установи «Коломийська

виправна колонія (№41)»: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції в залі суду м. Коломия Івано-Франківська область клопотання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41) (далі по тексту КВК №41) звернувся до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 .

Подання мотивував тим, що ОСОБА_6 востаннє засуджений вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 30.08.2018 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. При призначенні покарання зараховано покарання призначене 16.11.2017 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 70, ч. 2 ст. 72 КК України, яким призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано в строк покарання з 10.11.2015 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.07.2022 зараховано в строк покарання з 21.06.2017 по 06.06.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку: 10.11.2015. Кінець строку: 16.04.2025. Зазначає, що за час тримання в ДУ «УВП №27» м. Харків та слідчого ізолятора м. Київ не допускав порушень вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не застосовувались. За час відбування покарання в ДУ «Роменська виправна колонія (№56)» допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що було накладено два дисциплінарні стягнення, які погашено, застосовано одне заохочення. За час відбування покарання в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)» не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не застосовувались. За час відбування покарання в КВК №41 не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, застосовано три заохочення. На заходи впливу сканує правильно, робить належні висновки. Приймає активну участь у роботах з благоустрою місць позбавлення волі на безоплатній основі, розуміє їхню необхідність. У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний та ввічливий. Приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення ветеранів війни, які брали участь в АТО/ООС». У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості. Зв`язок з рідними підтримує шляхом телефонних розмов. Виконавчі листи не надходили. Вину у скоєному злочині визнав повністю.

Під час судового розгляду представник КВК №41 подання підтримав, зазначивши, що ОСОБА_6 відбув визначений законом строк покарання, який дає право ставити питання щодо заміни покарання. В умовах КВК №41 ОСОБА_6 перебуває з квітня 2022 року, проте була відсутня можливість його офіційного працевлаштування.

Засуджений ОСОБА_6 просив подання колонії задовольнити, просив врахувати, що має фах водія, а тому в умовах колонії позбавлений можливості офіційного працевлаштування, яку матиме у разі пом`якшення призначеного судом покарання. Зазначив, що протягом 2018-2020 років не був працевлаштованим за станом здоров`я.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти подання КВК №41, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки мав заохочення лише напередодні можливого застосування пільгової норми, тоді як в умовах ізоляції перебуває з 2015 року.

Суд, вислухавши пояснення представника КВК №41, прокурора, засудженого, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_6 та дослідивши матеріали подання, прийшов до таких висновків.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким. Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Отже, можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким обумовлена наявністю двох складових: засуджений став на шлях виправлення та відбув певну частину строку покарання в залежності від ступеня його тяжкості (ч. ч. 3, 4 ст. 82 КК України). Тобто головною умовою для прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення, про що говориться і в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Так ОСОБА_6 відбуває покарання у КВК №41 за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 30.08.2018 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 122 ч. 2 ст. 125, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який ухвалено з урахуванням вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.11.2017, за яким його засуджено за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 72 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано в строк покарання з 10.11.2015 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.07.2022 зараховано в строк покарання з 21.06.2017 по 06.06.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Так станом на 06.07.2023 ОСОБА_6 відбув 3/4 призначеного судом строку покарання, а тому щодо нього може бути розглянуто питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Як вбачається з характеристики та матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_6 , останній відбуває покарання у КВК №41 з 16.04.2022. За час відбування покарання характеризується наступним чином: не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, застосовано три заохочення. На заходи виховного впливу реагує добре, робить належні висновки, приймає активну участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі на безоплатній основі, розуміє їхню необхідність. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка засуджених до звільнення ветеранів війни, які брали активну участь в АТО/ООС». У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості. Зв?язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов. Згідно вироку вину визнав повністю, щиро розкаявся.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_6 від 06.07.2023, останньому 4 рази оголошено подяку за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до роботи та застосовано 2 дисциплінарні стягнення, а саме 10.07.2019 оголошено догано за зберігання заборонених предметів та 17.07.2019 оголошено сувору догану за порушення розпорядку дня, які на дату розгляду подання погашені. Згідно виписки із протоколу №88 засідання дисциплінарної комісії КВК №41 від 08.12.2022 за порушення правил користування ПК засуджений ОСОБА_6 обмежився бесідою профілактичного характеру.

Засуджений ОСОБА_6 за період часу з квітня 2022 року по червень 2023 року офіційно працевлаштованим не був (довідка №197 від 05.07.2023).

Як вбачається із заяв від 19.09.2022 та від 19.01.2023 останній просив залучити його без оплати праці для проведення ремонтних робіт відділення СПС, а також до робіт з благоустрою колонії і прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії.

Не зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави, визначені законом, які б давали можливість дійти переконання про виправлення засудженого і щодо нього можливо було б застосувати пільгову норму у виді заміни покарання більш м`яким, з огляду на таке.

Відбуття певної частини покарання, наявність заохочень за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 82 КК України. Дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини в достатній мірі не доводять виправлення засудженого. Також суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_6 чотири рази притягався до кримінальної відповідальності, вироки ж по яких він відбуває покарання ухвалено за вчинення ряду як тяжких, так і особливо тяжких злочинів що ставить під сумнів належний виховний вплив раніше призначених судом та відбутих засудженим покарань.

Крім того суд має оцінити весь період відбування покарання засудженим, проте ОСОБА_6 за весь час відбування покарання офіційно працевлаштованим не був, як і не залучався на регулярній основі до виконання робіт на безоплатній основі понад норми, визначені Кримінальним виконавчим кодексом України. Хоча засуджений і має заохочення в період з 2021 року по 2023 рік, проте перебуває в умовах установ для відбування покарань з 2015 року, не маючи до 2021 року жодного заохочення, маючи при цьому дві догани. Сукупність наведених обставин на переконання суду є перешкодою для застосування пільгової норми у виді заміни покарання більш м`яким, а тому суд вважає за неможливе замінити ОСОБА_6 раніше призначене покарання на більш м`яке, отже у задоволенні клопотання КВК №41 слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: Людмила ВАЛІГУРСЬКА