Справа № 212/2489/22
У Х В А Л А

про скасування арешту

07 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0000469 від 09 липня 2021 року

відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, - ч.3 ст.307, ч.3 ст.27, - ч.4 ст.321 КК України,

відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України,

відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.4 ст.321КК України,

відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України,

відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, - ч.3 ст.307, ч.3 ст.27, ч.4 ст.321 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.3 ч.4 ст.321 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.3 ч.4 ст.321КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.3 ч.4 ст.321 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.3 ч.4 ст.321 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004469 від 09 липня 2021 року.

20 грудня 2022 року, вхідний номер №26588/22 захисником - адвокатом ОСОБА_4 , що діє в інтересах громадянки ОСОБА_10 подане письмове клопотання про скасування арешту майна.

Своє клопотання мотивує тим, що адвокат ОСОБА_4 діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №0953 від 14.09.2000р, видане Дніпропетровською обласною КДКА та Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №ПАВ2022/12-15 від 15.12.2022 року укладеного щодо захисту інтересів ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_12 від 08.12.2021 року по справі №212/6094/21 був накладений арешт в тому числі і на: транспортний засіб легковий автомобіль марки MERCEDES ML500 д.р.н. НОМЕР_1 , два ключі до автомобіля.

Вказаний автомобіль марки MERCEDES ML500 д.р.н. НОМЕР_1 належить на праві особистої приватної власності ПАЛАДІЙ ОСОБА_13 ни, ІНФОРМАЦІЯ_6 .

17 жовтня 2018 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи №461/233/17-ц, провадження № 14-326цс18 (ЄДРСРУ № 77361936) вказала, що зняття арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

В свою чергу 27 березня 2019 року в рамках справи № 202/1452/18, провадження № 14-559цс18 (ЄДРСРУ № 81139238) Велика Палата Верховного підтвердила раніше сформовану правову позицію та зазначила, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства.

Внаслідок того, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_12 від 08.12.2021 року по справі №212/6094/21 був накладений арешт в тому числі і на: транспортний засіб легковий автомобіль марки MERCEDES ML500 д.р.н. НОМЕР_1 , два ключі до автомобіля, . порушується право гарантоване статтею 41 Конституції України щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити, послався на обставини, що зазначенні у клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив суд відмовити в задоволенні клопотання.

Обвинуваченні в судовому засіданні підтримали клопотання про скасування арешту.

Частиною 2 статті 131 та статтю 132 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року, накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку транспортного засобу марки MERCEDES ML500 д.р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , а саме на: дві сім-картки мобільного оператора Київстар, флешнакопичувач EARIDON ЕТ-0112, пакування з термоусаджувальною трубкою у кількості 10 од., пакування з термоусаджувальною трубкою зеленого кольору у кількості 8 од., пакування з термоусаджувальною трубкою чорного кольору у кількості 6 од., скретч-картку мобільного оператора Лайфселл, транспортний засіб легковий автомобіль марки MERCEDES ML500 д.р.н. НОМЕР_1 , два ключі до автомобіля.

В судовому засіданні судом встановлено, що в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року зазначено, що транспортний засіб марки MERCEDES ML500 д.р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , належить ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.03.2021.

На питання головуючого в судовому засіданні сторона обвинувачення прокурор, сторона захисту адвокат повідомили суд, що транспортний засіб марки MERCEDES ML500 д.р.н. НОМЕР_1 , не був предметом експертного дослідження та ніяких експертиз відносно автомобіля не проводилися.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

Так, відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення . Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Згідно ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст. 100 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (ст. 98 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Так, як ст. 16. недоторканність права власності КПК України імперативно передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частина 1 статті 100 КПК указує, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу, а такі випадки не установлені, в цій справі.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, у відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

А, в ході судового розгляду даного клопотання не було встановлено жодного доказу, який б підвереджував законність дій суб`єкта влади та випливав зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а у відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), а саме така вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року), адже будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

За таких обставини, викладені у клопотанні доводи в цій частині є обґрунтованими, у зв`язку з чим суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання з даного питання підлягає задоволенню, оскільки, у даному випадку, втручання державного органу у право на мирне володіння майном порушує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить "особистий і надмірний тягар для особи" враховуючи його перебування у невизначеному стані, адже лише у даний спосіб, на цей час, є можливим усунути усі наслідки дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію, а саме шляхом застосування єдино можливого шляху виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до проведення такої дії, враховуючи, що ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16, зазначив, що він «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31 жовтня 1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справах «Маестрі проти Італії» [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява № 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; «Ассанідзе проти Грузії» [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява № 71503/01, п. 198, ECHR 2004-ІІ; «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» [ВП] (), заява № 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII), шляхом скасування арешту та повернення майна, яке було вилучено безпосередньо володільцю.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогам ст. ст.16, 131 -132, 315 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт, що накладений на транспортний засіб легковий автомобіль марки MERCEDES ML500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на два ключі до автомобіля, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року (справа № 212/6094/21, провадження №1-кс/212/2029/21).

Транспортний засіб легковий автомобіль марки MERCEDES ML500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та два ключі до автомобіля повернути власнику майна ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 або представнику власника майна.

Зобов`язати відповідальну особу з числа співробітників Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області негайно повернути власникові ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 або представнику власника майна, транспортний засіб легковий автомобіль марки MERCEDES ML500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та два ключі до автомобіля

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1