УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 202/5750/23

провадження № 51-2537ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року,

встановив:

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії судового рішення, слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ухвалою від 07 квітня 2023 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000055.

Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Суддя Дніпровського апеляційного суду ухвалою від 20 квітня 2023 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану вище ухвалу слідчого судді.

ОСОБА_4 не погодився із зазначеною ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року і звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить цю ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 309 КПК під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Також Суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.

Як убачається з касаційної скарги та долученої до неї копії судового рішення, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою розглянуто по суті скаргу заявника на бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, а саме неповідомлення Національного агентства про запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю скаржника, як викривача, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК. Тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ч. 3 ст. 307 та ст. 309 КПК.

Частиною 4 ст. 399 КПК визначено, зокрема, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, суддя апеляційного суду з урахуванням зазначених вище положень закону правильно встановив, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, а тому, відмовляючи у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, діяв згідно з вимогами кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року про відмову у відкритті провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3