ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/435/23 Справа № 712/650/23 Категорія: ч.2 ст.307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Великі Канівці Чорнобаївського району Черкаської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 755,12 грн.

Вирішено долю речових доказів на підставі ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «канабісу», діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці умисно придбав задля подальшого збуту у невстановлений спосіб та у невстановленої особи поліетиленові пакети із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу «канабісу» та з моменту придбання зберігав його у розфасованому виді у поліетиленових пакетах до 15 год. 26 хв. 14.10.2022 з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення, після чого 14.10.2022 приблизно о 15 год. 26 хв., перебуваючи неподалік від будинку АДРЕСА_3 , здійснюючи свій злочинний намір з метою власного матеріального збагачення, незаконно збув поліетиленовий пакет із вказаною речовиною ОСОБА_9 , особі із зміненими анкетними даними, а саме поліетиленовий пакет із речовиною, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-22/11382-НЗПРАП від 07.12.2022 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого становить 0,79 г, за що отримав грошові кошти у розмірі 300 гривень, після чого придбаний поліетиленовий пакет із речовиною ОСОБА_9 було добровільно видано працівникам поліції у якості доказу та поміщено до сейф пакету № SUD2104729.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив змінити вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.04.2023 відносно ОСОБА_7 , та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням ст.69 КК України, та застосувати ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав у повному обсязі, не заперечував щодо фактичних обставин справи, надавав правдиві послідовні свідчення, чим сприяв встановленню істини у справі. При цьому, суд врахував як пом`якшуючу покарання обставину, повне визнання вини, щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проте, суд не врахував бажання ОСОБА_7 стати на захист своєї країни та вступити до лав Збройних сил України, те , що його діяльність не носила систематичний характер і не була способом його збагачення, а тому призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим внаслідок своєї суворості.

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовільнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

В ч.2 ст.50 КК України зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував: суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення та його ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працевлаштований, на обліку лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття , відсутність обставин, що обтяжують покарання, та обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 307 КК України - у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для пом`якшення покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей немає, у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості в апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим колегія суддів підстав не вбачає.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та являлись передумовою призначення ОСОБА_7 основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, на підставі ст. 69 КК України, та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Суд першої інстанції належним чином врахував дані щодо особи обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначив покарання в мінімальному розмірі, встановленому в санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

Посилання апелянта на наявність пом`якшуючих обставин вини ОСОБА_7 , визнання вини, щире каяття, як і ті обставини, що він не перебуває на обліку лікаря психіатра, лікаря нарколога, були враховані місцевим судом в повній мірі, однак вони не є достатніми обставинами, які б могли бути підставою для застосування положень ст. 69 КК України під час призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 307 КК України, та в подальшому застосування положень ст. 75 КК України, як про те просить апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_7 зазначив пом`якшуючу обставину активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суперечать змісту оскаржуваного вироку, відповідно до якого вказана пом`якшуюча обставина не була встановлена судом, тому й не була врахована при призначенні покарання обвинуваченому.

Суд першої інстанції вказав, що прийняв до уваги добровільні пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його висловлення жалю з приводу вчиненого, його критичне оцінення своїх дій та готовність нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, проте не зазначив, що ці встановлені обставини є такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що перелічені судом обставини не тотожні поняттю «активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення», а тому не можуть бути враховані, як пом`якшуючі обставини, так як, і бажання ОСОБА_7 вступити до лав Збройних сил України, як про це вказує апелянт.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстави для його зміни та пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: