Справа № 645/856/18
Провадження № 1-кс/645/1036/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові скаргу ОСОБА_3 , на постанову про закриття кримінального провадження № 0001901 від 01.08.2017 року, -

в с т а н о в и в:

15.09.2023 року до суду надійшла скарга потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області (зараз - СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області) лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001901 від 01.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що постанова є явно необґрунтованою та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_5 вимоги скарги підтримали.

Представник СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За результатами розгляду скарги слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Для повного та всебічного розгляду скарги судом були витребувані у СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області матеріали кримінального провадження № № 0001901 від 01.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Встановлено, що 31.07.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України. Органом досудового розслідування визначено Немишлянський ВП ГУНП в Харківській області (зараз - ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області).

Постановою слідчого від 30.08.2017 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження № 0001901 закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді від 23.02.2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області від 30 серпня 2017 року про закриття кримінального провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.03.2018 року скасовано ухвалу слідчого судді від 23.02.2028 року. Задоволено апеляційну скаргу. Скасовано постанову органу досудового розслідування від 30.08.2017 року про закриття за відсутністю складу злочину кримінального провадження № 0001901 від 01.08.2017 року.

Скасовуючи вказану постанову органу досудового розслідування суд апеляційної інстанції зазначив, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Досудове розслідування, на думку колегії суддів, було проведено поверхово, оскільки по даній справі були допитані лише два свідка, показання яких містять протиріччя, в той час як існують свідки, що є очевидцями події, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які згодні надати свідчення про вищевказану подію. Крім того, слідчий суддя в своїй ухвалі зазначив про проведення ряду експертиз у вказаному кримінальному провадженні, проте, як вбачається з матеріалів справи поза увагою слідства залишилася інформація, що викладена у висновку судово-медичної експертизи №1473-С/17 від 27.09.2017 року, щодо можливої причини смерті в тому числі через поштовх з висоти. Про перевірку даної інформації з боку органів досудового розслідування інформація в матеріалах відсутня, в той час, на думку судової колегії, даний факт підлягає обов`язковій перевірці, шляхом проведення відповідних слідчих дій. Колегія суддів наголосила також на тому, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2017 року мотивування викладені як від опитаних свідків без зазначення, що це є поясненнями третіх осіб, що унеможливлює їх сприйняття та аналізу однозначно.

Постановою слідчого від 31.07.2018 року про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження № 0001901 закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження (ст. 110 КПК України).

Отже, слідчий суддя, на якого КПК України покладає обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад усіх обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та чи усі ці обставини перевірені та їм надана належна правова оцінка.

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 284 КПК України).

У порушення вимог процесуального закону, постанова від 31.07.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001901 не є мотивованою, а її зміст не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, в ухвалі апеляційного суду від 22.03.2018 року, як підстава для скасування постанови, заначено про відсутність допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , проте ця прогалина при винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2018 року не усунута.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що у висновку судово-медичної експертизи №1473-С/17 від 27.09.2017 року, зазначено щодо можливої причини смерті в тому числі через поштовх з висоти.

Проте слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, обмежився проведенням ще однієї експертизи № 10-14/25-С/18/10-12/1473-С/17 від 20.08.2028 року за висновками якої, на підставі даних судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0001901 у відповідь на поставлене питання «чи є на тілі ОСОБА_9 будь-які тілесні ушкодження, які б свідчили про надання тілу прискорення (поштовху)» експерт відповіла, що будь-яких ушкоджень, що свідчать про надання тілу прискорення, на трупі ОСОБА_9 , не встановлено.

Зазначені вище експертизи протирічать одна одній. При цьому, експертизу № 10-14/25-С/18/10-12/1473-С/17 експерт проводила без безпосереднього огляду трупа ОСОБА_9 , а у дослідній частині наявне посилання лише на висновок експерта № 1473-С/17 від 01.08.2017 року і не зрозуміло з яких підстав експерт дійшов висновків, зазначених у експертизі № 10-14/25-С/18/10-12/1473-С/17.

Окрім того, не можна вважати повною експертизу № 10-14/25-С/18/10-12/1473-С/17Ю оскільки обставини справи в експертному висновку зазначені з постанови слідчого від 15.08.2018 року, в якій останній без проведення повного обсягу слідчих дій по даній категорії кримінальних справ, констатував, що ОСОБА_9 покінчила життя самогубством.

Таким чином, матеріали справи містять два суперечливі висновки судово-медичної експертизи, і такі суперечності органом досудового розслідування не усунені до прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Доводи потерпілого та його представника про необхідність проведення під час досудового розслідування слідчого експерименту для встановлення дійсного механізму та місця падіння потерпілої ОСОБА_9 також при проведенні досудового розслідування заслуговують на увагу.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» (№ 13/04/2011) зазначено, що обов`язок захищати право на життя за статтею 2 Конвенції, розтлумаченою у поєднанні з загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, яка зобов`язує «гарантувати кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування, коли особу вбито в результаті застосування сили. Розслідування має бути, inter alia, ретельним, безстороннім і сумлінним (див. згадане вище рішення у справі "МакКанн та інші проти Сполученого Королівства", пункти 161-163, рішення у справі "Кая проти Туреччини" (Kaya v. Turkey), від 19 лютого 1998 року, пункт 105, Reports of Judgments and Decisions 1998-I, та у справі "Чакічі проти Туреччини" (Cakici v. Turkey) [GC], заява N 23657/94, пункт 86, ECHR 1999-IV). За загальним правилом вважається необхідним, щоб особи, які відповідальні за розслідування і здійснюють його, були незалежними від тих, хто причетний до відповідних подій (див., наприклад, рішення у справах "Ґулеч проти Туреччини" (Gulec v. Turkey), пункти 81-82, Reports 1998-IV, та "Оґур проти Туреччини" (Ogur v. Turkey) [ВП], заява N 21594/93, пункти 91-92, ECHR 1999-III). Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні були вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців, доказів експертиз і, в разі потреби, висновків розтину тіла, які надають повну і точну інформацію про тілесні ушкодження, а також результати об`єктивного аналізу медичних висновків, включно з висновками про причину смерті (див., наприклад, рішення у справі «Карабуля проти Румунії» (Carabulea v. Romania), N 45661/99, пункт 130, від 13 липня 2010 року). Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити причину смерті або відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Суд приходить до висновку, що обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження, викладене слідчим у постанові, у даному випадку є не логічним та суперечить тим відомостям, які підлягали дослідженню в межах відкритого кримінального провадження.

Положеннями ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити, зокрема, зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Слідчий суддя погоджується із особою, яка подала скаргу, і вважає, що постанова про закриття кримінального провадження № 0001901 від 01.08.2017 рокупідлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження підлягають поверненню до СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування, при проведенні якого потрібно виконати усі необхідні слідчі дії для повного та об`єктивного встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та надати обґрунтовану юридичну оцінку встановленим обставинам.

Щодо статусу пана ОСОБА_3 у даній справі, то необхідно відмітити, що матеріали кримінального провадження № 0001901 не містять відомостей щодо визнання останнього потерпілим, проте сам ОСОБА_3 долучив до скарги копію постанови, винесеної слідчим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001901, про визнання ОСОБА_3 потерпілим. Однак така постанова у матеріалах кримінального провадження відсутня.

Ця неточність також повинна бути усунена слідчим при продовженні досудового розслідування.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області поновити досудове розслідування, то після скасування постанови про закриття кримінального провадження досудове розслідування вважається поновленим.

Відповідно ч. 1 ст. 304 КПК України постанова слідчого може бути оскаржена в десятиденний строк з моменту отримання постанови. Постанову потерпілий та його представник у встановленому порядку не отримували, принаймні докази зворотного в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що строки для звернення до суду із вказаною скаргою не пропущені.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001901 від 01.08.2017 року задовольнити частково.

Скасувати постанову від 31 липня 2018 року СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській про закриття кримінального провадження № 0000217 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0001901повернути до СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 20.09.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1