ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/965/23 Справа № 932/9173/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 , подану ним на ухвалу колегії суддів Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про перегляд за виключними обставинами судових рішень, заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та звільнення від його подальшого відбуття,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою колегії суддів Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська було відмовлено у задоволенні заяви засудженого за вироком судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 30.12.1998 року за ст.ст.861, п.а,е,з ст.93, ч.3 ст.142 КК України (1960 року) та вироком судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 12.02.1997 року за пп. а,г, е,з ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.222, ч.3 ст.193, 861 КК України (1960 року) ОСОБА_9 про перегляд та скасування зазначених вище вироків за виключними обставинами, заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, із подальшим звільненням від відбування покарання.

Підставою для такого рішення колегія суддів зазначила про те, що рішення Конституційного суду України від 16.09.2021 року, на яке посилався у заяві ОСОБА_9 , не є виключною обставиною у розумінні п.1 ч.3 ст.459 КК України та підставою для скасування вироків судів; у частині вимог засудженого про заміну виду призначеного йому покарання та подальшого звільнення від відбування покарання, колегія суддів зазначила про можливість розгляду цього питання у порядку ст.539 КК України місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_9 просить про скасування судового рішення та про постановлення нової ухвали, якою задовольнити вимоги його заяви, та звільнити його від відбування призначеного йому покарання (тривалість якого вже перевищує 30 років).

Засуджений зазначає аналогічні за змістом вимоги із поданою заявою до суду першої інстанції: визнану неконституційність рішенням КСУ від 16.09.2021 року №6-р(II) ч.1 ст.81, ч.1 ст.82 КК України як підставу для скасування вироків судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 30.12.1998 року за ст.ст.861, п.а,е,з ст.93, ч.3 ст.142 КК України (1960 року) та вироком судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 12.02.1997 року за пп. а,г, е,з ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.222, ч.3 ст.193, 861 КК України (1960 року), заміни призначеного покарання на позбавлення волі на певний строк, який, у відповідності до ст.63 КК України, не може перевищувати 15 років, та звільнити його від відбування такого покарання.

Із посиланням на рішення ЄСПЛ «Пєтухов проти України» засуджений вважає, що призначення пожиттєвого покарання є за своїм змістом катуванням та нелюдським поводженням, таким, що принижує людську честь та гідність.

Вважає, що місцевий суд ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

Крім того, засуджений ОСОБА_9 заявив клопотання про поновлення йому строків апеляційного оскарження, оскільки вони (з огляду на дату отримання засудженим копії ухвали Бабушкінського райсуду м. Діпропетровська 21.11.2022 року) пропущені із поважних підстав.

Під час апеляційного перегляду:

- прокурори, які приймали участь у апеляційному розгляді, заперечували проти апеляційних вимог засудженого та просили залишити ухвалу без змін;

- засуджений та захисники підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали судового провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

У поданому клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження засуджений посилається про несвоєчасність отримання ним копії оскаржуваної ухвали та просить такі строки поновити.

Колегія суддів вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню, а строки апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції такими, що підлягають поновленню для ОСОБА_9 , оскільки, матеріалами провадження підтверджено, що датою отримання особою копії оскаржуваного рішення є 21.11.2022 року (а.п.56), після чого ОСОБА_12 28.11.2022 року склав та подав апеляційну скаргу.

У відповідності із ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із п.1 ч.3 ст.459 КПК України виключними обставинами визнаються, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч.1 ст.81 КК України, ч.1 ст.82 КК України, втім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Як слідує із Рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року довічне позбавлення волі як вид кримінального покарання не суперечить приписам частини першої статті 3, статті 23, частини другої статті 28 Конституції України, якщо засудженому до такого виду покарання на законодавчому рівні гарантовано право на дострокове звільнення від відбування такого покарання та/або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Ухвалами судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 06.11.2000 року, від 27.07.2000 року вироки судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 30.12.1998 року за ст.ст.861, п.а,е,з ст.93, ч.3 ст.142 КК України (1960 року) та вироком судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 12.02.1997 року за пп. а,г, е,з ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.222, ч.3 ст.193, 861 КК України (1960 року) щодо ОСОБА_9 були приведені у відповідність із вимогами Закону України від 22.02.2000 року і ОСОБА_9 вважається засудженим до покарання у вигляді пожиттєвого позбавлення волі і такий вид покарання не суперечить у даному випадку змісту Рішення КСУ Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вимоги засудженого ОСОБА_9 у поданій заяві фактично зводились до його незгоди з таким видом покарання, а Рішення КСУ від 16 вересня 2021 року № 6-р (ІІ)/2021, на яке посилається засуджений,- не можна визнати виключною обставиною та підставою для скасування попередніх судових рішень, оскільки Рішення суду не встановило неконституційність закону чи правового акту, застосованих судом при вирішенні справи.

Колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції у частині вирішення іншої частини викладених у заяві ОСОБА_9 вимог щодо заміни призначеного покарання (пожиттєвого позбавлення волі) на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та можливості звільнення від відбування такого покарання. Такі питання вирішуються судом, у відповідності до встановленого ст.539 КПК України порядку місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_9 відбуває покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання засудженого ОСОБА_9 задовольнити та поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження ухвали Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 09.11.2022 року як пропущені із поважних підстав.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого за вироком судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 30.12.1998 року за ст.ст.861, п.а,е,з ст.93, ч.3 ст.142 КК України (1960 року) та вироком судової колегії Дніпропетровського обласного суду від 12.02.1997 року за пп. а,г, е,з ст.93, ч.3 ст.142, ч.1 ст.222, ч.3 ст.193, 861 КК України (1960 року) ОСОБА_9 про перегляд та скасування зазначених вище вироків за виключними обставинами, заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, із подальшим звільненням від відбування покарання - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4