Справа №: 398/1901/23
провадження №: 1-кп/398/248/23
УХВАЛА

Іменем України

"06" червня 2023 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 26.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, зі слів перебуваючого у цивільному шлюбі, який не працює, на своєму утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , вважається таким, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000157 від 26.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 18.04.2023 року у рамках вказаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» на час судового розгляду, який спливає 16.06.2023 року.

06.06.2023року в судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати і на час розгляду справи у суді. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я іншої людини, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх або непрацездатних осіб, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, не має офіційних коштів для існування, що вказує на те що обвинувачений не має стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб які б могли забезпечити належний за ним контроль, за його поведінкою та забезпечили виконання ним процесуальних обов`язків у статусі обвинуваченої особи, тому обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, обвинувачений особисто знайомий із потерпілим та свідками, у зв`язку з чим може впливати на них з метою уникнення відповідальності. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, на підставі викладеного, просив задовольнити клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений не має наміру ухилятись від суду, має зареєстроване місце проживання, де проживає разом з співмешканкою, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно, тому може виконувати покладені на нього обов`язки, перебуваючи і на домашньому арешті. Щодо посилання прокурора на те, що обвинувачений перебуваючи на волі може впливати на свідків кримінального правопорушення, то це не відповідає дійсності, оскільки таких свідків немає.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Згідно ч.1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого з метою уникнення покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа.

При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення дійсних ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України при наявності обґрунтованої підозри.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, злочину проти життя та здоров`я особи, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, яке закон класифікує як особливо тяжкий та карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років, вважається таким, що немає судимості, має постійне місце проживання, не працевлаштований, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, не одружений, зі слів перебуває у цивільному шлюбі, у 1991 році був обстежений стаціонарно в КНП "ОПЛ КОР" за направленням військкомату, де був встановлений діагноз: легка розумова відсталість, не військовозобов`язаний. Вищенаведене в сукупності свідчить про реальну небезпеку можливості його ухилення від суду, що в подальшому унеможливить судовий розгляд цього кримінального провадження. Окрім того, існування вказаного ризику додатково підвищується військовою агресією російської федерації проти України, та дією на всій території України воєнного стану.

Крім того, прокурор стверджує, що обвинувачений ОСОБА_4 може в подальшому незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки, вони знайомі та проживають в одній місцевості.

Стаття23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання потерпілого і свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни потерпілим та свідками своїх показань на користь обвинуваченого або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. Вказане доводить, що можливість впливу на свідків та потерпілого є досить ймовірною, тобто має місце ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, на думку суду стороною обвинувачення не підтверджено ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи достатні дані про існування ризиків переховування від суду, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, суддя приходить до висновку про недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. На даний час в кримінальному провадженні триває судовий розгляд, судом проведено підготовчий судовий розгляд, оголошено обвинувальний акт, здійснені вступні промови, визначено обсяг та порядок дослідження доказів, та розпочато дослідження документів, звуко та відеозаписів. Вищезазначені факти переконують суд, що існує ймовірність того, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, та чинити у цьому кримінальному провадженні незаконний вплив на свідків, які знайомі і проживають з обвинуваченим в одній місцевості. Крім того, суд переконаний, що в разі обрання щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу в умовах діючого на теперішній час в Україні воєнного стану, стане неможливо здійснювати належний контроль за поведінкою обвинуваченого.

Суд зазначає, що застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, оскільки у кримінальному провадженні наявні наслідки у вигляді смерті особи, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, а зазначені стороною захисту обставини, не спростовують існування встановлених ризиків, внаслідок чого у задоволенні клопотань захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, слід відмовити.

За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді утримання під вартою строком на 60 днів.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив смерть людини, тому згідно п.2 ч. 4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суддя має право не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 197, 314-317, 331, 369- 372, 376, 392 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» на час судового розгляду строком на 60 діб, тобто з 06.06.2023 року до 04.08.2023 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 07.06.2023 о 08 год 30 хв.

Головуючий ОСОБА_1