НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1648/23
Провадження № 1-кп/0182/864/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого -судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 06.02.2023 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не є особою з інвалідністю, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України,

з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 05.02.2023 приблизно о 19 год. 30 хв., маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до станції технічного обслуговування «Гараж», розташованого по АДРЕСА_2 , що перебуває у володінні ОСОБА_6 , переліз через паркан, тобто проник на територію вище зазначеної станції технічного обслуговування.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 05.02.2023 року близько 19 год. 35 хв., скориставшись тим, що поруч нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до приміщення магазину, розташованого на вище вказаній території станції технічного обслуговування «Гараж», штовхнув ногою металопластикові двері у вищевказане приміщення, які від поштовху відчинилися та він проник до вищевказаного магазину, підійшов до столу, шляхом ривку відчинив шухлядку, яка була зачинена на замок, звідки, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, викрав грошові кошти в сумі 80 000 гривень та 2000 доларів США, які згідно офіційного курсу Національного банку України становив 73 137, 20 гривень, які належать ОСОБА_7 . Крім того, відчинивши шухлядку, яка була зачинена на замок, ОСОБА_3 виявив там документи і у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння ними, зокрема закордонним паспортом та іншими важливими документами, виданими на ім`я ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 викрав з шухляди столу, закордонний паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_8 , серія НОМЕР_1 та військовий квиток, виданий на ім`я ОСОБА_5 , серія НОМЕР_2 .

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, викраденим майном і документами розпорядився на власний розсуд. Таким чином, Водяник ОСОБА_9 своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 153 137, 20 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення; та за ч.3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, та іншим важливим особистим документом.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину та пояснив наступне. Він знайомий з потерпілим з дитинства, спільно працювали. 05.02.20023р. він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, тому проник через паркан на територію СТО, де вибив пластикові двері у магазин, відірвав дверцята шухляди звідки викрав гроші 80 тис. гривень. Крім того, в шухляді він помітив документи які належали йому. зокрема диплом, посвідчення водія, а також документи на ім`я ОСОБА_10 в паспорті якого було 2 тис. доларів США, які він також викрав. Частину документів загубив, коли тікав і перелазив через паркан, а паспорт в теці віддав на зберігання товаришу. Частину грошей пропив, але потім усе повернув потерпілому. В скоєному він щиро розкаюється і просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи його щире каяття та добрі стосунки між ним та потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що вони разом з обвинуваченим навчалися та до війни займалися будівельним бізнесом, тому деякі документи, зокрема диплом, посвідчення водія, дійсно залишилося у нього на зберіганні на прохання самого ж Водяника ОСОБА_11 05.02.2023р. це вихідний день , неділя. Сторож, який охороняє територію СТО був у нетверезому стані, тому про події , які відбувалися стало відомо з відеозапису камер спостереження. Так, він впізнав ОСОБА_12 , який був сильно п`яним кілька разів падав, намагаючись стрибнути на паркан, загубив ряд документів, зокрема його закордонний паспорт і військовий квиток, який знайшли біля паркану. Через кілька днів ОСОБА_13 сам йому зателефонував, просив вибачення і повідомив, що його паспорт і гроші у сумі 2 тис. доларів США знаходяться у їх колишнього співробітника, де їх вилучили працівники поліції. Усі грошові кошти ОСОБА_13 йому повернув і він немає до нього жодних претензій. Цивільний позов потерпілим не заявлений. Під час призначення покарання просив бути милосердними до ОСОБА_12 , який оступився випадково і просив призначити йому мінімально можливе покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють їх та докази, зібрані під час досудового розслідування і у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження.

З огляду на викладене, вважаю, що дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у інше приміщення та за ч.3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом, та іншим важливим особистим документом.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, вчинення якого потягло настання негативних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди, яка відшкодована обвинуваченим в повному обсязі. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування. Так, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв органам слідства у викритті вчиненого ним злочину, давав правдиві покази, як під час досудового розслідування так і в суді, вжив заходів щодо відшкодування шкоди потерпілому. У зв`язку з чим цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Обвинувачений ОСОБА_3 працює неофіційно, задовільно характеризується за місцем постійного проживання. На обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває. Враховуючи усі обставини справи, спосіб його вчинення, наслідки, ту обставину, що шкода добровільно відшкодована, що суттєво знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, вважаю, що достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів, буде покарання у межах санкцій ч.4 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України, з застосовуванням положень ст.75 КК України, тобто з випробуванням, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені, оскільки стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого не доведений.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 370, 371, 374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років;

за ч.3 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням строком на два роки. Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази: ДВД диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000176 - зашити в матеріалах кримінального провадження.

Членський квиток українського товариства мисливців та рибалок на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; тимчасовий реєстраційний талон; закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_5 ; грошові кошти в сумі 1500 доларів США, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити в його користуванні.

Диплом молодшого спеціаліста на ім`я ОСОБА_3 ; свідоцтво про базову загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_3 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 ; посвідчення тракториста машиніста на ім`я ОСОБА_3 ; свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_3 , які передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 - залишити в його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Негайно після проголошення вироку, його копію вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1