Справа № 487/4216/22
Провадження № 1-кс/487/166/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 м. Миколаїв Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання начальника відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001881 від 23.12.2022 за ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001881 від 23.12.2022 за ч. 1 ст. 121 КК України звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри за ч. 1 ст. 121 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 не має стійних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, оскільки підозрюваний обізнаний про місце проживання потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а тому на думку органу досудового розслідування, може існувати вирогідність того, що підозрюваний забажає вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни їх показів у кримінальному провадженні.

Також слідчий вважає, що наявний ризики, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: підозрюваний, не маючи постійного та стабільного джерела доходу, підозрюється у злочині, вчинений в період випробувального строку, що дає підстави вважати, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність.

Слідчий вважає недоцільним застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки зникнуть перешкоди для вчинення підозрюваним нових злочинів.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала, наполягала на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився з обставинами, викладеними в повідомленні про підозру, просив застосувати відносно нього інший, не пов`язаний з триманням під вартою, запобіжний захід.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001881 від 23.12.2022 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.12.2022 приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 разом з потерпілим ОСОБА_7 перебував біля вхідної двері кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, де в ході раптово виниклої під час розмови сварки у ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, знаходячись навпроти ОСОБА_7 у положенні стоячи, ОСОБА_5 рукою наніс 3 удари в область голови потерпілого, в результаті чого останній впав на підлогу та перестав чинити супротив.

Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наніс ще 3 удари ногою в область живота останнього.

В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом тонкої кішки, закритої травми грудної клітини, перелому 6-го ребра справа, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому нижньої щелепи, що відповідно до наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» за критерієм небезпеки для життя, в момент спричинення, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

27.12.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані рапортів старшого інспектора чергового Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 22.12.2022, 23.12.2022; витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001881 від 23.12.2022 за ч. 1 ст. 121 України; заяви від ОСОБА_7 від 23.12.2022 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується); протоколів огляду місця події від 22.12.2022 та 23.12.2022; виписки із медичної картки стаціонарного хворого №6605 на ім`я ОСОБА_7 ; медичною картою стаціонарного хворого №6605/771; протоколів допиту свідка ОСОБА_8 від 23.12.2022; протоколів пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 та довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.12.2022; протоколів огляду предметі від 23.12.2022; протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та протоколів пред`явлення особи для впізнання за її участю, довідками до протоколів від 23.12.2022; протоколу огляду предмета від 23.12.2022; протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 26.12.2022; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 23.12.2022; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.03.2023.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Злочин за ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

А за такого, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Крім того, слідчий суддя враховує поведінку підозрюваного, який, після отримання клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухилявся від органу досудового розслідування та не з`явився до слідчого судді для розгляду вказаного клопотання, був оголошений у розшук та затриманий співробітниками поліції на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.01.2023 про дозвіл на затримання з метою приводу не за місцем реєстрації та проживання, зазначеного у клопотанні, при цьому, не сповістив ані слідчого, ані слідчого суддю про зміну свого місця проживання.

В судовому засіданні прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний будучи обізнаним про місце проживання потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, може вплинути на них з метою зміни їх показів.

Слідчий суддя також вважає, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, а тому вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до вчинення нових злочинів, у тому числі корисливих.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який не проживає за місцем реєстрації, періодично змінюючи своє місце проживання, офіційно не працевлаштований; не одружений, утриманців не має; раніше судимий за вчинення злочину проти власності; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я, ризик продовження протиправної поведінки.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

У відповідності до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, який вчиненого із застосуванням насильства, а тому, враховуючи обставини кримінального провадження, те, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я, суд не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

А за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а відносно ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, зокрема, до 26.03.2023 з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином, а тому строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні становить два місці з дня повідомлення особі про підозру.

Як зазначено вище, підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 було вручено 27.12.2022, а тому саме з цієї дати слід рахувати початок строку досудового розслідування.

З доданих до матеріалів клопотання постанови начальника відділення розслідування злочинів проти життя та здоров`я особи СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 01.02.2023 слідує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено у зв`язку з оголошенням підозрюваного в розшук, та в подальшому за постановою цього ж слідчого від 01.03.2023 строк досудового розслідування було відновлено.

Відповідно до положень Розділу ІІ КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжний захід, застосовуються в межах строку досудового розслідування.

А за такого, враховуючи приписи ч. 5 ст. 219 КПК України, Розділу ІІ КПК України двомісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливає 26.03.2023, а тому строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу не повинен перевищувати строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження до 26.03.2023 включно з утриманням підозрюваного в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 06.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1