Справа № 742/2395/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/318/23
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

01 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

слідчого - ОСОБА_8

прокурора - ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, судове провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволене клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 11.04.2023 та накладений арешт на вилучене 13 липня 2023 року в ході проведення обшуку майно, а саме: 3 пластикові каністри, власником яких є ОСОБА_6 , із забороною ними розпоряджатися, користуватися та відчужувати, з метою збереження речових доказів для подальшого проведення відповідних та необхідних слідчих дій в рамках досудового розслідування.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого з тих підстав, що вказані в ухвалі речі були вилучені на підставі ухвали про надання дозволу на обшук від 06 липня 2023 року, якою був наданий дозвіл на виявлення та вилучення безакцизної алкогольної продукції, спирту, спиртових сумішей, а також безакцизних тютюнових виробів, у той час, як слідчим були вилучені пластикові каністри, які не мають ніякого відношення до речей, про які йдеться в ухвалі про дозвіл на обшук.

Наголошує, що вказані в ухвалі слідчого предмети не відносяться до предметів, які виключені законом із обігу, отже жодної законної підстави для вилучення та арешту такого майна не мав ні слідчий, ні слідчий суддя.

Звертає увагу на порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального законодавства, який вдався до дослідження речових доказів, що є стадією судового розгляду, тим самим перебрав на себе функцію сторони обвинувачення та виправив протиправність дій слідчого та фактично відступив від засад кримінального провадження (ст.ст. 7, 8, 9,10 КПК).

Вважає, що на сьогоднішній день, за наявності двох ухвал слідчих суддів від 06 липня 2023 року та 17 липня 2023 року, в яких йде мова про два різні кримінальні провадження, адже дата внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за №0000461 вказана як 11 березня 2023 року, так і 11 квітня 2023 року, не можна встановити чи арешт накладений на майно в тому ж самому провадженні, в якому був наданий дозвіл на проведення обшуку.

Заслухавши доповідача, представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу, слідчого та прокурора, які заперечували проти аргументів апелянта, вказуючи на одне кримінальне провадження і описку в місяці дати внесення відомостей до ЄРДР, вилучені каністри були тарою для зберігання спиртових сумішей, відповідають критеріям речових доказів, можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення та в подальшому можуть бути використані для доказування події кримінального правопорушення, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000461 від 11.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України.

У ході досудового розслідування, шляхом проведення ряду оперативних слідчих (розшукових) дій було встановлено, що у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , був виявлений продаж безакцизного товару (алкогольних напоїв та тютюнових виробів). До продажу безакцизних товарів у вищезазначеному магазині причетні ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі отриманих під час досудового розслідування відомостей, 06 липня 2023 року слідчим суддею групі слідчих у кримінальному провадженні був наданий дозвіл на проведення обшуку на земельній ділянці з кадастровим номером :01:000:0134 та у підсобних і господарських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 , які знаходяться на вказаній земельній ділянці та яка належить ОСОБА_6 з метою виявлення та вилучення, безакцизної алкогольної продукції, спирту, спиртових сумішей, а також безакцизних тютюнових виробів.

13 липня 2023 року, на підставі ухвали слідчого на земельній ділянці, у підсобних і господарських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_2 було проведено обшук, за результатами якого було виявлено: три пластикові каністри, упаковані до двох поліетиленових пакетів до яких прикріплена паперова бирка з пояснювальними написами.

У цей же день, вилучені під час обшуку предмети були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали про арешт майна слідчим суддею було враховано, що вилучені під час обшуку каністри з різким запахом, вірно визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки прокурором було доведено, що існують обґрунтовані підстави вважати, що вони можуть бути предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення, які матимуть значення для проведення досудового розслідування, що повністю узгоджується із визначенням речових доказів, наведеному у ст. 98 КПК України, та спростовує доводи апелянта про відсутність підстав вважати, що зазначене майно відповідає критеріям, якими визначено підстави для накладення арешту.

Твердження представника власника майна про те, що в протоколі обшуку не вказано навіть натяку на що схожий запах у вилучених каністрах, а слідчий суддя вийшов за межі наданих йому повноважень та перебрав на себе функції обвинувача, що свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону, є безпідставними.

По-перше, група слідчих, які приймали участь під час обушку, не є експертами в сфері визначенні належності запахів, а тому не мали законних підстав для визначення того, чому відповідає запах у вилучених каністрах. Відчувши певний запах, уповноважена особа, яка складала протокол обшуку, вказала, що це різкий запах. Запах чого відчувався в каністрах належить з`ясувати експертам.

По-друге, щодо повноважень слідчого судді на дослідження доказів під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, колегія суддів зазначає наступне.

Слідчий суддя уповноважений здійснювати судовий контроль, перевіряти законність обмеження невід`ємних природних прав особи на свободу, особисту недоторканність і недоторканність права власності, які можуть зазнавати обмежень лише в передбачених законом випадках. Тобто, по суті, стати бар`єром від незаконного державного примусу.

Забезпечення дотримання засад змагальності, верховенства права та законності у процесі проведення досудового розслідування є головним орієнтиром слідчих суддів в України в разі здійснення повноважень із судового контролю.

Докази на стадії досудового розслідування існують незалежно від «інтерпретації їх слідчим суддею чи судом», а єдиним шляхом їх юридичного виключення з матеріалів кримінального провадження є їх оцінка.

Стаття 94 КПК містить визначення щодо оцінки доказів у кримінальному процесі, який зобов`язує слідчого суддю за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного процесуального рішення. При цьому для останнього жоден доказ не має наперед установленої сили.

Такий припис ст. 94 КПК не можна тлумачити ані буквальним (філологічним), ані логічно-змістовним методом, інакше як обов`язок повної та всебічної оцінки слідчим суддею всіх наданих на його розгляд сторонами кримінального провадження доказів, що має в підсумку стати підставою для ухвалення ним належного рішення на основі власного, сформованого за результатами оцінки доказів, внутрішнього переконання. Інакше якими джерелами (інформації), окрім як доказами, повинен керуватися слідчий суддя, ухвалюючи відповідне рішення.

Верховний Суд неодноразово давав орієнтири стосовно принципу безпосередності та порядку (правил) його реалізації. Отже, висновки Верховного Суду доводить необхідність застосування ст. 23 КПК у роботі слідчого судді. Це обумовлено тим, що безпосередність сприйняття доказів дає змогу належним чином дослідити й перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК, та сформувати повне й об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Таким чином, дослідивши речові докази безпосередньо в судовому засіданні, суд упевнився в тому, що різкий запах дійсно присутній, а клопотання слідчого є обґрунтованим.

У зв`язку з тим, що під час обшуку були вилучені три каністри з різким запахом, приналежність якого можна визначити виключно шляхом експертного дослідження, слідчий судді вірно прийняв рішення про накладення арешту на речові докази у кримінальному провадженні.

Вилучені каністри відповідають переліку речей, про які вказав слідчий суддя в ухвалі про надання дозволу на обшук, адже різкий запах може бути і від спиртових сумішей.

Таким чином, на час розгляду як клопотання слідчого так і апеляційної скарги органом досудового розслідування в повній мірі виконані вимоги кримінального процесуального закону, а слідчим суддею перевірені підстави для накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 13 липня 2023 року, щодо якого є підстави вважати, що воно може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Більш того, на даному етапі досудового розслідування, коли докази в кримінальному провадженні збираються, фіксуються сліди вчинення кримінального правопорушення, відбираються зразки та призначаються експертні дослідження, прийняття рішення про повернення вилученого майна власнику, буде передчасним та може перешкодити досудовому розслідуванню.

Після проведення експертного дослідження та з`ясування походження запаху у вилучених каністрах, у разі, якщо буде встановлено, що цей запах не належить до спиртовмісних сумішей, за клопотанням власника майна або його представника, каністри можуть бути повернуті власнику.

Доводи адвоката про те, що рішення слідчих суддів по надання дозволу на обшук та про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно були ухвалені удвох різних провадженнях, не заслуговують на увагу.

Проаналізувавши зміст ухвали слідчого про надання дозволу на обшук від 06 липня 2023 року та про накладення арешту на вилучене під час ошуку майно, з урахуванням наявних матеріалів, колегія суддів приходить до висновку, що органом досудового розслідування здійснюється досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000461 від 11 квітня 2023 року.

Написання слідчим суддею в ухвалі від 06 липня 2023 року дату внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні 11 березня 2023 року (11.03.2023) є механічною помилкою, яка не впливає на суть ухваленого рішення, його законність та обґрунтованість.

До того ж, сам захисник, готуючи апеляційну скаргу припустився аналогічної помилки в мотивувальній її частині.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422 , 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 липня 2023 року про накладення арешту на вилучене під час обшуку 13 липня 2023 року майно, без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13