Справа №523/9214/23
Провадження №1-кс/523/2323/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023р. Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , заявника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000719 від 24.05.2023р. за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_7 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, при цьому пояснив, що під час здійснення досудового розслідування, за клопотаннями органів досудового розслідування про накладення арешту на майно, останні були задоволені та відповідно ухвалами слідчого судді від 12.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2013/23), від 12.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2011/23), від 12.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2008/23), від 12.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2006/23) та від 16.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2091/23) накладено арешт на перелік речей і предметів, накладений на майно арешт не дозволяє власнику вільно розпоряджатися власним майном. До того ж, в рамках кримінального провадження, ОСОБА_7 не має ніякого статусу, арештоване майно не є знаряддям злочину, не містить слідів злочину та не підлягає конфіскації, окрім того, органами досудового розслідування не встановлено та не доведено існування достатніх підстав вважати, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину чи таким, що набуте злочинним шляхом, все вищевикладене порушує законні права та інтереси власника майна, що і стало підставою для звернення до суду. Крім того, просить звернути увагу на те, що в подальшому постановою слідчого від 15.07.2023р., кримінальне провадження №0000719 від 24.05.2023р. за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України закрито, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення;

представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти скасування арешту на майно, долучив заяву від потерпілої ОСОБА_5 про розгляд справи за її відсутності;

прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти скасування арешту на майно, підтвердили, що вказане кримінальне провадження постановою слідчого закрито.

Слідчий суддя дослідивши матеріали наданого клопотання та кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового процесу, приходить до наступних висновків.

Так, положеннями ст.ст.2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

Так, до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп.69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Далі, статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Далі, згідно зі ст.174 Кримінально-процесуального Законодавства України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування…за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, згідно Узагальнення ВССУ від 07.02.2014р., арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

За ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, прокурором та слідчим не підтверджено факт відповідності арештованого майна, що перебуває у власності заявника, критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, та окрім того, прокурором та слідчим повідомлено, що кримінальне провадження №0000719 від 24.05.2023р. за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України закрито, у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що потреба у застосуванні заходу забезпечення у вигляді арешту вищезазначеного майна відпала та арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2013/23), від 12.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2011/23), від 12.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2008/23), від 12.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2006/23) та від 16.06.2023р. по справі 523/9214/23 (провадження 1-кс/523/2091/23) на речі і предмети, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно ухвалами слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси:

- від 12.06.2023 по справі №523/9214/23 (провадження №1-кс/523/2013/23) - на автомобіль марки MERCEDES-BENZ Е 200 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , WIN НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_3 ;

- від 12.06.2023 по справі №523/9214/23 (провадження №1-кс/523/2011/23) - на автомобіль марки BMW Х5, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , WIN 5 НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_6 ;

- від 12.06.2023 по справі №523/9214/23 (провадження №1-кс/523/2008/23):

1. Окуляри «Cartier Gold-Gold-Brown» CT0303S-002, LOT2;

2. Окуляри «Cartier BLACK-BLACK-Grey» CTO304S, LOT 1;

3. Окуляри «Cartier Gold-Gold -Grey» CT0267S-001;

4. Окуляри «Cartier Gold-Gold-Brown» CT0267S-002;

5. Печатка ТОВ «АЙОПТИК»;

6. Видаткова накладна № 12399;

7. Заява директора ГОВ «АЙОПТИК»;

8. Договір оренди від 02.01.2023;

9. Ліцензійний договір про передачу права використання торгової марки;

10. Договір оренди від 02.01.2023;

11. Наказ № 11к від 02.02.2022;

12. Наказ № 3 від 01.04.2022;

13. Заява в 5 прим.

14. Наказ № 6 від 26.04.2022;

15. Заява Юрчук;

16. Наказ № 2 від 24.02.2022;

17. Заява в 5 прим.;

18. Наказ № 6 від 01.05.2022;

19. Заява в 4 прим.;

20. Наказ № 1-к від і 4.04.2021;

21. Наказ № 2 від 20.08.2021;

22. Наказ № 3 від 20.08.2021;

23. Наказ № 6 від 10.09.2021;

24. Наказ № 5 від 01.09.2021;

25. Наказ № 4 від 22.08.2021;

26. Наказ № 10 від 06 10.2021;

27. Наказ № 8 від 30.09.2021;

28. Наказ № 4в від 22.11.2021;

29. Наказ № 3в від 22.11.2021;

30. Наказ № 5-в від 22.11.2021;

31. Наказ від 07.10.2021;

32. Наказ № 1-в від 07.10.2021;

33. Наказ № 1-в від 07.10.2021;

34. Копія паспорта громадянина України ОСОБА_7 ;

35. Копія ІПН ;

36. Копія паспорта громадянина України ОСОБА_8 ;

37. Копія паспорта громадянина України ОСОБА_9 4

38. Чорновий запис «Балабан»;

39. Копія паспорта громадянина України ОСОБА_10 ;

40. Копія витягу з Єдиного державного реєстру;

41. Копія ІПН ;

42. Копія паспорта громадянина України ОСОБА_11 ;

43. Копія ІПН ;

44. Копія диплома;

45. Копія посвідчення № 1168;

46. Лист Вих. № 10-і від 22.11.2022;

47. Блокнот «ЮРТІК Рішельєвська,11 »;

48. Чорнові записи на 4 арк.;

49. Звіт про переведення податків у розрізі номенклатури товарів з 01.05.2022 по 10.06.2022;

50. Звіт з 01.05.2022 по 31.05.05.2022;

51. ОТП рахунок № 08701;

52. Копії чеків;

53. Рахунок АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_7 ;

54. Macbook «Аррlе», с/н FVFVM9BFHV22;

- від 12.06.2023 по справі №523/9214/23 (провадження №1-кс/523/2006/23):

- ALD03 автоматичний діоптриметр DL-1000 (9031 49 90 00) у кількості 1 штука;

- Авторефкератометр ACCUREF-K 900 для виявлення паталогій людського ока шляхом візуального обстеження у кількості 1 штука;

- Щілинна лампа SL-45 2203 без стола та трансформатора (9018 50 90 00) у кількості 1 штука;

- Копія інвентаризаційного товару на 7 аркушах;

- Оправи для окулярів з серійними номерами: LFL/922/6, BB0013S 010, SL388/K WIRE 001, 1-3 SCHF23 65 15 300С 130, Р8531, LFL/1122/4, Р8658, 1-3 SCGF23 65 15 300F 130, Р8690, LFL/112/3, Р5809, DD0115S 001 59 17-145, EB00G3S 008 99 01-140, SCHD 64 14 568Р 145, RB3447, MYKITAN01 SUN AL 59 17, Р8680, LFL/1122/1, 7033 1123/87 56 18 145 3N, 5047-0 195/81 59 14 145 ЗР, Р8344 SI, Р8352, Р8346, Р8369, Р8352, Р8371, Р8364, Р8321, Р8359, Р8344, Р8377, Р8362, Р8373, VA 1009 3030, 3038 501 54 8 145 JC301 010 145, АМ02560 001, COL 340, VA3050 5001 54 17 140. JC301 000 145, JC278 KON145, JC236/F 807 140, JC285 J5G, 2749 BLACK, VCHF27 J233-Q1344, JC296/G RHL 140, JC292 807 140, JC286/G 0 0 145, VA3O4I 5001, VA1018 3039, VCHD66, Р8362, Р8396, АМ02530 COL316. JC290/F 6W2, СТО0256О 001, АМ03050 001, VCHD83, MOD

12571256, VCHD83, COL391, РС6236, JC220/F 807, VCHD83, JC292 22С, 4162 501, JC235/F EYR, JC296/G DDB, JC316 1 El, VCHA06, VCHF27, 2738 7012, VA1009 3003, VCHF27, VA1009 3033, MODI247 1252, JC296/G 000 140, 2913 PLB, MYKITA N01 XANDER, COL390, VAI 009 3633. COL056, VCHD66, 4147 5426, FFM0049 84J, JC236/F YOU, VCHD66.

- Набір лінз марки RLXXAM у кількості 1 штука:?

- від 16.06.2023 по справі №523/9214/23 (провадження №1-кс/523/2091/23) - автомобіль марки MERCEDES-BENZ Е 200 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_8 , WIN: НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_3 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1