Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 318/2261/19
Провадження №: 1-і/332/72/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання прокурора Камянсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Київ, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Прокурор Камянсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що строк застосовного до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 11.06.2023, на даний час не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,3 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення незаконного впливу на свідків, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, не зникли, не зменшилися та є наявними, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та надав аналогічні пояснення, які вказані у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що він утримується під вартою вже 46 місяців, в тому числі два роки дев`ять місяців до російського вторгнення. Після російського вторгнення він утримується під вартою 1 рік 1 місяць, в той же час по справі нічого не робиться. Він не має наміру переховуватись від суду, оскільки його цікавить істина у кримінальному провадженні. Також зазначив, що не може впливати на потерпілого та свідків, оскільки свідки перебувають на окупованій території та їх місцезнаходження йому невідоме; представником потерпілого є сільська раді, на яку він також не може впливати.

Просив замінити запобіжний захід на більш м`який, зазначив, що в місті Запоріжжя проживає його хрещена ОСОБА_6 , яка могла би надати йому житло. Крім того, планує влаштуватися на роботу.

На уточнюючи питання головуючого пояснив, що адреса хрещеної є: АДРЕСА_2 , чи згодна ОСОБА_6 надати йому житло, він не знає.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого, суду пояснив, що ризики є безпідставними, фактично ризики обґрунтовуються тяжкістю інкримінованого злочину, однак лише тяжкість не може бути виправдуванням тривалого тримання під вартою, відповідно до практики ЄСПЛ. Те, що місцем проживання обвинуваченого є окупована територія, не є його провина; матеріали кримінального провадження відсутні, де перебувають свідки, прокурору не відомо.

Крім того зазначив, що обвинувачений має онкологічне захворювання, однак документального підтвердження цього не мають.

Заслухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 року Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства.

На підставі розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який ухвалами Василівського районного суду Запорізької області, Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області та Заводського районного суду м. Запоріжжя неодноразово був продовжений, останній раз, - 13.04.2023, до 11 червня 2023 року включно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, те, що обвинувачений є особою, яка офіційно не працевлаштована та не має офіційних джерел прибутку, міцні соціальні зв`язки відсутні, а отже з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе переховуватись від суду, тобто може здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Також свідки у даному кримінальному провадженні судом не допитані, тому є ризик впливу обвинуваченого на свідків, з метою провокування у них бажання відмовитись від наданих свідчень, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Крім того, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що обвинувачений ОСОБА_4 має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території, зокрема, в с.Іванівка Василівського району Запорізької області, що може також спонукати його до переховування від суду на вказаній території.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду.

Доводи обвинуваченого про його довготривале перебування під вартою обумовлюються об`єктивними чинниками, такими як складність кримінального провадження, кількістю учасників судового провадження, обсягом дослідження доказів та знаходження матеріалів провадження на цей час на тимчасово окупованій території.

Крім того, слід врахувати і той факт, що наразі згідно з Указом Президента України діє воєнний стан, який неодноразово продовжувався, що також уповільнює розгляд даного кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Василівського районного суду Запорізької області, який наразі розташований на тимчасово окупованій території та територіальну підсудність якого було визначено за іншим судом.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.

Таким чином, в даному випадку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Крім того, даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , щоб унеможливлював продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Таким чином, на думку суду, ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, а тому доводи з приводу їх відсутності є невмотивованими.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого обвинуваченому діяння, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 (шістдесят) днів.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора Камянсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 серпня 2023 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Кропівницький слідчий ізолятор» для виконання, прокурору для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлено 05 червня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1