ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2081/23 Справа № 227/2111/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваної ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,(в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000345 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної за ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 22 серпня 2023 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 жовтня 2023 року та визначено заставу в розмірі 161040 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою та наявністю ризиків, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше чи продовжити кримінальне правопорушення. Також слідчий суддя врахував обставини, які зазначені в ст. 178 КПК України, та застосував виключний запобіжний захід. Окрім цього, слідчий суддя визначив заставу, врахувавши обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості інкримінованого злочину, майновий та сімейний стан підозрюваного, встановлені на даний час ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт.

Захисник вважає рішення слідчого судді суворим, а ризики недоведеними, оскільки ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, так як постійно проживає з батьками та малолітньою дитиною, є співвласницею житла, перебуває на обліку як малозабезпечена одинока мати, знаходиться у декретній відпустці. При цьому після затримання ОСОБА_7 видала всі заборонені речі. Розмір застави теж є непомірним для матері одиночки в декретній відпустці.

В апеляційному суді захисник та ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, думку учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, за наступних обставин.

Висновки слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, клопотанням слідчого підтверджується, що ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під №0000345 від 21 серпня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. (а.с.7)

20 серпня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та на наступний день повідомлено про підозру за ч.2 ст. 307 КК України.(13-14, 30-32)

Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України, яка в апеляційній скарзі не оскаржується, тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряється.

Також апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше чи продовжити вчинення кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання в якому підозрюється остання, та враховуючи офіційно не працює, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, є малозабезпеченою особою, що зазначає теж захисник в апеляційній скарзі, а також беручи до уваги кількість вилучених у ОСОБА_7 предметів. Тому вищевказані ризики є доведеними.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя врахував вимоги ст. 178 КПК України, під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінивши обставини про які йдеться у вказаній статті, а також врахував, що наявні ризики не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому, доводи захисника про характеризуючі дані не дають підстав для застосування до нього іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: ухилення від слідства та суду, вплив на свідків та інших осіб, повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).ги.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за можливе визначити ОСОБА_7 менший розмір застави.

Так, в силу вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зі статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06.11.2007, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

З огляду на наведене, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Отже, положення кримінального процесуального закону та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан підозрюваного; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу підозрюваного; 7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК України; 8) «професійне середовище» підозрюваного; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання; 10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Згідно з матеріалами долучених до клопотання слідчого та апеляційної скарги, при оцінці майнового стану підозрюваного ОСОБА_7 колегія суддів враховує, що остання не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, є співвласницею житла за адресою: АДРЕСА_1 . Інші дані про фінансове забезпечення ОСОБА_7 відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена слідчим суддею застава щодо підозрюваної ОСОБА_7 у розмірі 161040 грн. є завідомо непомірною для останньої, та може порушити права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , ураховуючи особу підозрюваної, відсутність даних про майновий стан останнього, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного із урахуванням викладеного вище.

Враховуючи вищезазначене, на переконання апеляційного суду, в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання слідчого необхідно задовольнити частково, застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити підозрюваному заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваної за ч.2 ст. 307 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18 жовтня 2023 року та визначити суму застави в розмірів 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн., яку підозрюваний, або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду(отримувач коштів), , МФО 820172, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1086699 в ГУДКС України в м. Київ, та надати документи, що підтверджує, слідчому, прокурору.

У разі сплати суми застави вважати, що до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді застави і звільнити його з під варти та покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; не відлучатися з м. Добропілля без дозволу слідчого, прокурора або суду; не відвідувати об`єкти поштового зв`язку; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4