Справа № 577/2143/23
Провадження № 1-кп/577/297/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна повторно, в умовах воєнного стану за наступних обставин.
Зранку 07.04.2023 року у невстановлений час ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до приватного нежилого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 і перебуває у користуванні ОСОБА_8 .
Переконавшись, що його дії непомітні для оточуючих, перебуваючи в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 (затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) та продовженого до 20.05.2023 року, ОСОБА_5 через утворений отвір віконної рами проник до житла, звідки таємно викрав двокомфорну чавунну плиту (варочну поверхню) розмірами 50х90 см, товщиною чавуну 12 мм, з кільцями у комплекті, виготовлену в часи СРСР, вартістю 767 грн. Після чого залишив місце скоєння злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, зранку 10.04.2023 року, у невстановлений час, ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знову прибув до вказаного вище нежилого домоволодіння, де діючи умисно, в умовах воєнного стану, через отвір у віконній рамі проник до житла, звідки із комори повторно таємно викрав скляні банки у кількості 68 шт., а саме: ємністю 0,5 л 50 шт., вартістю 5,67 грн. за штуку; ємністю 0,75 л 8 шт., вартістю 8 грн. за штуку; ємністю 3 л 10 шт., вартістю 13,33 грн. за штуку, а всього на суму 481 грн. З викраденим залишив місце злочину, а пізніше розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди у вказаному розмірі.
Отже, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю і підтвердив факт вчинення ним крадіжок чавунної плитки та скляних банок у день, час, за обставин і в спосіб викладених вище. У скоєному кається і просить суворо не наказувати.
Потерпіла ОСОБА_8 подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, при призначенні покарання покладається на розсуд суду, жодних претензій до підсудного не має.
Врахувавши, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав не доцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення викладених в обвинувальному акті, роз`яснивши ОСОБА_5 , що у такому разі відсутнє право оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності повного визнання винуватості та правильному розумінні суті обвинувачення, суд дійшов висновку про необхідності призначення покарання.
Обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.
До пом`якшуючих - слід віднести щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого майна потерпілій, має на утриманні двох дітей, його дружина страждає на захворювання опорно-рухового апарату.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
З огляду на викладене, наведених пом`якшуючих відповідальність обставин, відсутність обтяжуючих, а також невелику значимість предмету кримінального правопорушення (чавунна плитка та скляні банки), що повернуті потерпілій, незначний розмір завданих збитків, загалом 1248 грн. істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, надає можливість застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України і перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи вид покарання суд враховує, що обвинувачений ніде не працює, а відтак штраф для нього буде занадто обтяжуючим покаранням, зловживає спиртними напоями з приводу чого перебуває на обліку у лікаря нарколога, негативно характеризується за місцем мешкання. За висновком органу пробації мається середній рівень повторності злочину та небезпеки для суспільства.
За таких обставин суд вважає необхідним призначити покарання у виді арешту, яке не буде становити надмірний тягар для засудженого, відповідатиме принципу «законності» та не буде «свавільним».
Понесені процесуальні витрати слід стягнути з підсудного.
Керуючись: ст.ст. 124, 325, 368, 370, 371 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді арешту строком два місяці.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу залишити утримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 01.05.2023 року.
Стягнути з ОСОБА_9 у прибуток держави понесені процесуальні витрати в розмірі 717 грн. 00 коп.
Речові докази скляні банки ємністю 3 л. в кількості 10 штук, ємністю 0,5 л. в кількості 50 штук, ємністю 0,75 л. в кількості 8 штук, а також двокомфорну чавунну плиту розміром 50х90 см. з 7 кругами до неї, залишити потерпілій ОСОБА_8 , скасувавши раніше накладений арешт за ухвалами слідчого судді від 17.04.2023 року.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1