Провадження № 1-кп/344/1005/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилася у селі Іванівка, Антрацитівського району, Луганської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, вдова, з вищою освітою, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 привласнила офіційний документ з корисливих мотивів, вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинений повторно та в умовах воєнного стану, а також несанкціоновано втрутилась у роботу електронно обчислювальних машин (комп`ютерів).

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, ОСОБА_6 25.03.2023 року перебувала в м. Івано-Франківську по вул. Вовчинецькій, 225А, а саме у приміщенні ТЦ «Велес», поблизу терміналу АТ КБ «ПриватБанк», в якому побачила банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_7 .

У цей час у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння банківською карткою з метою подальшого викрадення грошових коштів, що знаходились на рахунку вказаної банківської карти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківською установою, є електронним платіжним документом та засобом доступу до банківського рахунку, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, привласнила банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-X11 від 02.10.1992, ст. 14, пп.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 III від 05.04.2001, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-1 від 07.12.2000, ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 є електронним платіжним засобом - офіційним документом, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.

У подальшому, ОСОБА_6 умисно, з метою таємного викрадення чужого майна та незаконного збагачення в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України ОСОБА_8 №64/20211 від 24.02.2022р «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 25.03.2023 о 17 год 23 хв, шляхом використання банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , держателем якої є потерпіла ОСОБА_7 , здійснила операцію з розрахунку в аптеці «Подорожник», що по вул. Вовчинецькій, 34, у м. Івано-Франківську Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 414 гривень 99 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того, 25.03.2023 року о 17 год 23 хв, перебуваючи в аптеці «Подорожник», що по вул. Вовчинецькій, 34, у м. Івано-Франківську, ОСОБА_6 , маючи у незаконному користуванні офіційний документ - банківську картку № НОМЕР_1 , АТ КБ «ПриватБанк», держателем якої є ОСОБА_7 , де знаходились її особисті кошти, діючи умисно, скориставшись можливістю безпаролевого розрахунку через систему «PAYPASS», на терміналі каси вчинила несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, в результаті чого таємно викрала грошові кошти потерпілої ОСОБА_7 в сумі 414 гривень 99 копійок, чим змінила баланс карткового рахунку.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 361 КК України.

Також, ОСОБА_6 , умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна та незаконного збагачення в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України ОСОБА_8 №64/20211 від 24.02.2022р «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 25.03.2023 о 17 год 35 хв, шляхом використання банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , держателем якої є потерпіла ОСОБА_7 , спробувала здійснити операцію з розрахунку в аптеці « Подорожник », що по вулиці Дністровська, 45А, у м. Івано-Франківську Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області , на суму 314,09 грн, однак у цей час привласнена банківська картка була уже заблокована потерпілою ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

В сукупності, ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про проведення розгляду даного кримінального провадження без її участі. Зазначила, що шкода завдана їй кримінальними правопорушеннями відшкодована у повному обсязі, а щодо призначення покарання поклалася на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та надала суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті привласнила банківську картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , держателем якої є потерпіла ОСОБА_7 та скориставшись можливістю безпаролевого розрахунку через систему «PAYPAS» на терміналі каси здійснила операцію з розрахунку в аптеці «Подорожник», що по вулиці Вовчинецька, 34 у місті Івано-Франківськ на суму 414, 99 гривень. Також суду пояснила, що мала намір повторно через вказану банківську карту здійснити розрахункову операцію на суму 314,09 гривень в аптеці «Подорожник», однак не довела всій умисел до кінця, оскільки банківська карта була уже заблокована. Вона розуміє, що вчинила неправильно, їй дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлена, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися її допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_6 не викликають сумнівів у правильності розуміння нею змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документу з корисливих мотивів, за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, за ч.1 ст.361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів) та за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, а передбачені ч.1 ст.357 КК України та ч.1 ст.361 КК України є кримінальними проступками; дані про особу обвинуваченої, яка критично ставиться до вчиненого; з вищою освітою, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, є вдовою, внутрішньо переміщеною особою та має постійне місце проживання, раніше не судима.

При призначенні покарання, суд зважує на роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 в ході судового розгляду судом не встановлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій кінцеве покарання з застосуванням вимог ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років із застосуванням ст.75 КК України та встановленням іспитового строку, думку обвинуваченої та її захисника, які просили призначити обвинуваченій покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, думку потерпілої яка при призначенні покарання покладалась на розсуд суд, дані про особу винної, яка критично ставиться до вчиненого, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості всіх вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, а саме щире каяття та активне сприяння розкриття злочину, а за ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України крім зазначених вище обставин, які пом`якшують покарання такою обставиною є і добровільне відшкодування завданого збитку, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 за ч.1 ст.357 КК України та за ч.1 ст.361 КК України слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкцій даних статей, а за ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України обвинуваченій ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті.

На підставі ч.1 ст.70 КК України слід призначити обвинуваченій ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В той же час, з урахуванням вищенаведених обставин, які характеризують особу обвинуваченої та підтверджують її негативне і критичне ставлення до вчиненого, відсутність судимостей, вчинення нею кримінальних правопорушень у зв`язку з необхідністю приймання ліків та її скрутне матеріальне становище, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування основного покарання, проте в умовах здійснення контролю за її поведінкою, а тому до неї слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на неї відповідні обов`язки.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При призначенні саме такого покарання судом враховано й те, що дії обвинуваченої кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як тяжкий злочин тільки за ознакою його вчинення «в умовах воєнного стану», при цьому обстановка, в якій вона вчинила злочин, не характеризувалась, як така, що пов`язана з воєнними діями і вона при вчиненні злочину не використала обмеження пов`язані з воєнним станом (повітряна тривога, комендантська година та інше).

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_6 не обирався підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна вирішити згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374,381,382,394,615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 КК України, ч.1 ст.361 КК України, ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України - штраф в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) гривень 00 копійок;

- за ч.1 ст.361 КК України - штраф в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок;

- за ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК Україниіз застосуванням ч.1 ст.69 КК України - позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Нагляд за ОСОБА_6 здійснювати органу пробації за місцем її проживання.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

DVD-R диски з відеозаписами (три постанови слідчого від 29.03.2023 року) та три знімки екрану з мобільного додатку «Приват24» (постанова слідчого від від 27.03.2023 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

куртку бежевого кольору (постанова слідчого від 12.04.2023 року) - повернути обвинуваченій ОСОБА_6 .

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13 квітня 2023 року арешт.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору у день його проголошення. Учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1