Справа № 463/4877/23
Провадження № 1-кп/463/462/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000080 від 05.02.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 18.01.2023 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, знаходячись за адресою проживання - АДРЕСА_1 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, шляхом обману, під час телефонної розмови з ОСОБА_5 , видавши себе за особу, якою не являється, тим самим ввівши останню в оману, під приводом продажу курток, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 у розмірі 8700,0 гривень, які вона 19.01.2023 року о 15:07 год. добровільно перерахувала на картковий рахунок № НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 , та якими останній розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 8700,0 гривень.

Таким чином вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю, дав покази, які в повній мірі відповідають обставинам, викладених в обвинувальному акті. Зазначив, що 18.01.2023 року він зателефонував до потерпілої, представився іншою собою на ім`я ОСОБА_6 , як продавець одягу та шляхом обману заволодів її коштами у розмірі 8700,0 гривень за купівлю товару. Кошти потерпіла перерахувала на його картковий рахунок, при цьому, остання жодний товар не отримала. Даний злочин ним було вчинено у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та необхідністю грошових коштів на лікування дружини. На сьогоднішній день він взяв кредит, має намір відшкодувати шкоду потерпілій. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подавши при цьому заяву про розгляд справи без її участі.

Учасники процесу не заперечили щодо розгляду справи у відсутності потерпілої.

У зв`язку з наведеним та з врахуванням думки учасників процесу, розгляд справи проведено без участі потерпілої.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження, які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений підтвердив позицію щодо обмеження обсягу дослідження доказів судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, добровільність його позиції та розуміння правових наслідків обмеження обсягу дослідження доказів судом.

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей (зі слів обвинуваченого), працює неофіційно, раніше не суджений, на диспансерному обліку з приводу психоневрологічного та наркологічного захворювання не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції статті вчиненого ним кримінального проступку у виді штрафу, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч.2 ст.50 КК України.

На момент ухвалення вироку обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,0 гривень (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави.

Скасувати арешт на майно (речові докази), накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 26.05.2023 року, оскільки відпала потреба у подальшому його застосуванню.

Речові докази по справі: DVD-R диск із аудіозаписами розмови на мобільний телефон ОСОБА_5 від 18.01.2023 року, - зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Nokia» моделі ТА-1034, ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , стартовий пакет та сім-картку оператора мобільного зв`язку «lifecell» із серійним номером № НОМЕР_5 і контактним номером НОМЕР_6 та сім- картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» із серійним номером № НОМЕР_7 , - повернути ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1