ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/534/22 Номер провадження 11-кп/814/1074/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янське, Арцизького району, Одеської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, засудженого вироком Одеського апеляційного суду від 27.10.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки,

відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвалюючи вказане рішення, суд послався на те, що «бездоганної» поведінки, яка є передумовою дострокового звільнення засудженого, протягом строку відбування покарання, судом не встановлено, як і сумлінного ставлення до праці, оскільки протягом відбування покарання на ОСОБА_7 було накладено стягнення за спробу доставити до житлової зони алкогольні напої, на даний час засуджений не працевлаштований, а тому суд прийшов до висновку, що засуджений не довів своє виправлення і його поведінка не є бездоганною, а відтак клопотання задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд однобічно та формально поставився до з`ясування обставин справи, акцентувавши увагу лише на факті застосування до ОСОБА_7 20.08.2020 стягнення за спробу доставки до житлової зони заборонених предметів, але не врахував, що стягнення є погашеним 20.02.2021 та після отриманої догани засуджений змінив свою поведінку та дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи і характеризується позитивно.

Вказує, що засуджений ОСОБА_7 п`ять разів був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці, останній раз 29.07.2022 р.

Крім того вказує, що місцевим судом не враховано та не надано оцінки тій обставині, що засуджений ОСОБА_7 з лютого був працевлаштований тісторобом, а непрацевлаштованим є лише на теперішній час та суд не з`ясував належно причин зазначеної обставин.

Зазначає, що судом в ухвалі декілька разів акцентовано увагу, що ОСОБА_7 має виконавчі листи на загальну суму 1 100 369 грн - на користь ОСОБА_9 , але дане твердження спростовується наявними в матеріалах справи документами, а саме:постановою Верховного Суду від 03.08.2021, якою судові рішення попередніх інстанцій в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення з ОСОБА_7 коштів на користь потерпілої ОСОБА_9 скасовано та призначено новий розгляд в порядку цивільного судочинства; постановами державного виконавця від 12.11.2021 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 суд послався на те, що його поведінка не є «бездоганною» протягом всього строку відбування покарання, однак суд не послався на жодну норму закону, яка б містила зазначену ним вимогу, а також тлумачення визначення «бездоганна поведінка» та вважає, що судом, на власний розсуд, запроваджено додаткову умову для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, яка законом не передбачена.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вище вимог та передчасно дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання (ч. 3 ст. 81 КК).

Натомість, на думку колегії суддів, висновки суду про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , не ґрунтуються на матеріалах особової справи та об`єктивно ними не підтверджені.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Згідно з характеристикою від 18.08.2022 ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.11.2019. За час перебування в слідчому ізоляторі м. Одеси характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

Рішенням комісії Південного міжрегіонального управління від 27.11.2019 для подальшого відбування покарання визначено колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання.

З 11.01.2020 відбуває покарання в державній установі «Машівська виправна колонія (№9)». За час відбування покарання в установі характеризується позитивно. Один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності за спробу доставки до житлової зони спиртних напоїв, стягнення погашене у встановленому законом порядку, після бесід виховного характеру поведінку змінив, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має п`ять заохочень.

З 24.09.2020 по 04.12.2020 перебував у слідчому ізоляторі м. Одеси згідно постанови Верховного Суду Касаційно-Кримінального суду від 03.09.2020. За період перебування в даній установі стягнень та заохочень не мав.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань.

На даний час в установі не працевлаштований. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Бережно ставиться до робочого обладнання та інвентарю. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», програми реалізовані.

Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок шляхом самоосвіти.

Відповідно до ст. 127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не приймає.

Має виконавчі листи на загальну суму 1108564,30 грн., з них відшкодовано із заробітної плати 9559,50 грн., відшкодовано достроково 3200 грн.

З довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 слідує, що за весь час відбування покарання останній отримав 5 заохочень (15.07.2020, 26.07.2021, 28.01.2022, 28.04.2022, 29.07.2022) за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Мав 1 стягнення у вигляді догани (20.08.2020) за спробу доставки до житлової зони заборонених предметів, яке погашено 20.02.2021.

Також в ході апеляційного розгляду отримано відомості, що засуджений ОСОБА_7 отримав ще 3 заохочення (31.10.2022, 01.02.2023, 02.05.2023).

Згідно з довідкою від 15.05.2023 працевлаштований підсобним робітником на контрагентському об`єкті Філія «Полтавська №9» ДП «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№115)» та отримує заробітну плату.

Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_7 у 2020 році був працевлаштований робітником тваринництва, а у 2021 році тісторобом.

Таким чином вбачається, що поведінка засудженого ОСОБА_7 , з часу отримання ним єдиного стягнення, що було накладено на початку відбування покарання та погашено в установленому законом порядку, була стабильно сумлінною більшу частину відбутого ним покарання.

Також відсутні відомості про причини з яких ОСОБА_7 не був працевлаштований в певні періоди відбування покарання та що такі причини були пов`язані з небажанням засудженого працювати, а не з інших об`єктивним причин. А тому, є неспростованим факт сумлінного ставлення до праці ОСОБА_7 .

Окрім того встановлено, що ОСОБА_7 мав виконавчі листи на загальну суму 1 108 564,30 грн., з них відшкодовано із заробітної плати 9559,50 грн., відшкодовано достроково 3200 грн. 12.11.2021 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак районним судом наведені дані про особу засудженого були враховані не повністю, а відтак прийнято необґрунтоване належним чином рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Одеського апеляційного суду від 27.10.2020, на невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 4 місяці 7 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4