Справа №:755/2638/23
Провадження №: 1-кп/755/888/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 28.01.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Кремінна Луганської області, не одружений, з середньою-спеціальною освітою, тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дії запобіжного заходу у вигляд домашнього арешту, посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. Зважаючи на це, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний момент відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник, заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на недоведеність ризиків.

Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину.

Перелік матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 міг вчинити злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності його вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - у нарадчій кімнаті.

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке.

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, будучи обізнаним із санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватися від суду.

Суд враховує, що запобігання ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду та перешкоджання ним розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства, а тому вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_3 , оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів та за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, оскільки шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_3 вплинути на свідків, суд враховує, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Водночас суд критично ставиться до ризику вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як вказаний ризик є формальним та не підтверджується жодними матеріалами, долученими до клопотання.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним ризикам, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 42, 177, 181, 194, 291, 369-372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 у нічний час доби, а саме: з 21-00 до 07-00 години наступного дня та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 строком до 08 жовтня 2023 року включно, такі обов`язки:

1. прибувати до суду за кожною вимогою;

2. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Суддя: ОСОБА_1