У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2023 Справа №607/15210/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000980 від 14 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2023 року, заступник начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000980 від 14 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, про накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0154 на підставі відомостей з ДЗК № 10136173, виданих 04.05.2019 року Державним земельним кадастром; напівпричіп ТЦ 10А (напівпричіп - цементовоз), 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу; вантажний автомобіль марки «ЗИЛ 441510», 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 на підставі договору купівлі-продажу.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчою групою проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000980 від 14 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до письмової заяви директора ТзОВ «СхідЗахід» ОСОБА_6 , влітку 2020 року начальник виробництва зазначеного товариства ОСОБА_5 привласнив ввірене йому м`ясо яловичини безкісткової, чим спричинив матеріальну шкоду товариству в особливо великих розмірах.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в особливо великих розмірах, передбачена ч. 5 ст. 191 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Боричівка Теребовлянського району Тернопільської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, приватний підприємець, якому, у встановленому КПК України порядку, 07 квітня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 5 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в особливо великих розмірах, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що, відповідно до довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:0154, на підставі відомостей з ДЗК № 10136173, виданих 04.05.2019 року Державним земельним кадастром.

Окрім цього, відповідно до інформації викладеній у листі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області, ОСОБА_5 є власником напівпричепа ТЦ 10А (напівпричіп - цементовоз), 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу та вантажного автомобіля марки «ЗИЛ 441510», 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 на підставі договору купівлі-продажу.

У клопотанні слідчий, посилаючись на положення ст.170 КПК України, а також санкцію ч.5 ст. 191 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , зазначає про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, а тому просить клопотання задовольнити.

Також, у клопотанні слідчого зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна, з метою уникнення можливого відчуження вказаного майно.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_5 та його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 та заступник начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися. Від заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 надійшло до суду клопотання про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутності, клопотання про арешт майна підтримує з викладених у ньому мотивів та просить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тобто законодавець при вирішенні питання щодо доцільності арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вимагає встановлення факту наявності підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000980 від 14 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

07 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0000980 від 14 липня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру в привласненні чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, передбачено покарання у виглядіпозбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема долученої до нього Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №340260361, ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:0154, на підставі відомостей з ДЗК № 10136173, виданих 04.05.2019 року Державним земельним кадастром.

Окрім цього, відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області, ОСОБА_5 є власником напівпричепа ТЦ 10А (напівпричіп - цементовоз), 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу та вантажного автомобіля марки «ЗИЛ 441510», 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 на підставі договору купівлі-продажу.

З урахуванням викладеного, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що належне підозрюваному ОСОБА_5 , на праві приватної власності майно, може бути конфісковано за вироком суду, що передбачено санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, як додаткове покарання (конфіскація майна).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, підтверджується долученими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням обставин справи є розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, запобіганню можливості відчуження майна.

На переконання слідчого судді, з огляду на санкцію кримінального закону, незастосування арешту майна може привести до його відчуження.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчужувати майно (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності).

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту шляхом заборони відчуження на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000980 від 14 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , а саме: земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0154 на підставі відомостей з ДЗК № 10136173, виданих 04.05.2019 року Державним земельним кадастром; напівпричіп ТЦ 10А (напівпричіп - цементовоз), 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу; вантажний автомобіль марки «ЗИЛ 441510», 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 на підставі договору купівлі-продажу, шляхом заборони їх відчуження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати власнику майна ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1