Справа № 405/2604/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0002211 у відношенні:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 08.06.2018 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 13.11.2018 Ленінським районним судом м. Кіровограда з урахуванням вироку Кропивницького апеляційного суду від 31.01.2019 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 01 квітня 2020 року близько 17-00 години перебував поблизу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає потерпілий ОСОБА_9 . В ході розмови з ОСОБА_9 у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізовуючи свій злочинний умисел, перебуваючи за вище вказаною адресою, діючи умисно, повторно та цілеспрямовано, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, під приводом розмови з сином потерпілого ОСОБА_13 . ОСОБА_11 взяв у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Nокіа ТА-1063», чорного кольору, іmeі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , який йому добровільно та без примусу передав потерпілий ОСОБА_9 , вартість якого становить 1877,83 гривень. В подальшому, діючи з єдиним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, тримаючи вказаний мобільний телефон в руках, ОСОБА_11 сів до салону автомобіля марки «BMW 318d» державний номерний знак НОМЕР_3 , яким на той час керував ОСОБА_14 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим мобільним телефоном «Nokia ТА-1063» розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1877,83 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 01.04.2020 близько 17-00 години він йшов додому. Проходячи поблизу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає потерпілий ОСОБА_9 , випадково побачив маму свого товариша ОСОБА_15 - ОСОБА_16 . Він запитав в неї де гроші за його срібний хрестик, який вона заклала в ломбард, для того, щоб ОСОБА_17 викупив комп`ютер. Вона сказала, що хрестик згорів. Тоді він сказав, щоб віддали гроші. Мама ОСОБА_17 почала кричати, вийшов батько ОСОБА_17 - ОСОБА_9 . Він ( ОСОБА_11 ) сказав, що йому треба поговорити з його сином, але той не бере від нього слухавку. Батько ОСОБА_17 пішов за мобільним телефоном, виніс мобільний телефон марки «Nокіа ТА-1063», чорного кольору і сам набрав ОСОБА_17 та дав йому телефон. В цей момент він разом із потерпілим ОСОБА_9 перебували під калиткою. Потім вибігли сусіди, почали сваритися та штовхати його, що він не правий, що прийшов. Він зі свого мобільного телефону зателефонував брату, щоб той приїхав і забрав його. Мобільний телефон потерпілого був в й цей час в його руках. Коли приїхав брат на автомобілі марки «BMW 318d», то він вийшов з автомобіля і заштовхнув його на заднє сидіння, і вони поїхали на роботу. На той час він з братом не офіційно працювали в Центральному похоронному бюро та їхали на Лелеківське кладовище викопувати яму. Мобільний телефон потерпілому він не повернув. Він хотів повернути телефон потерпілому, але через те, що сусіди почали на нього кидатися, брат його заштовхнув в автомобіль з телефоном потерпілого і вони поїхали. Умислу на заволодіння телефоном потерпілого у нього не було. Коли вони їхали на роботу, то він побачив на підлозі в автомобілі телефон потерпілого ОСОБА_9 , який був розряджений. Вони заїхали додому і він попросив сусіда поставити телефон на зарядку, а сам вийшов з під`їзду, і його зупинили працівники поліції. Він хотів повернути телефон потерпілому, коли їхатимуть з роботи. Ні хрестик, ні кошти йому на теперішній час не повернули.

Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що обвинуваченого знає як друга свого сина. Рік тому назад, точної дати не пам`ятає, приблизно з 15 до 17 години він перебував у себе вдома за адресою - АДРЕСА_2 . До його будинку прийшов обвинувачений, спілкувався з його дружиною ОСОБА_19 . Він підійшов до них, спитав, що сталось. Обвинувачений пояснив, що його син винен йому гроші. Надворі були присутні обвинувачений, він, його дружина ОСОБА_19 та сусід ОСОБА_20 . Він добровільно дав обвинуваченому свій мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, щоб той зателефонував сину ОСОБА_17 та сам з ним розбирався. Обвинувачений не міг додзвонитися до сина одразу. Він сказав, щоб той ще набирав, залишив йому телефон та пішов до будинку. Коли повернувся, то побачив, що обвинувачений поїхав на автомобілі «БМВ», його телефон не повернув. До поліції звернувся тому, що обвинувачений не повернув його телефон, телефон йому вже повернула поліція. Додав, що неприязних стосунків у нього з обвинуваченим немає та до цього конфліктів із ним не було, жодних претензій до нього наразі він не має.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що з обвинуваченим він давно знайомий, вони товаришували. Він неодноразово приходив до них. Раніше конфліктів між ними не було. Він був винен обвинуваченому гроші, оскільки вони заклали ланцюжок та хрестик обвинуваченого в ломбарді і останній йому позичив 500 гривень. Вони мали викупити ці речі, однак не викупили та гроші обвинуваченому вчасно він не повернув, оскільки був без роботи. Серед тижня приблизно два роки тому влітку, точної дати не пам`ятає, він був на роботі та йому зателефонував батько ОСОБА_9 і повідомив, що до будинку проживання його батьків по АДРЕСА_2 прийшов обвинувачений за грошима. Він тоді спілкувався з обвинуваченим по телефону, говорив останньому, що поверне гроші на вихідних. Однак обвинувачений сказав, що не буде чекати та нехай батьки віддають і потім зв`язок перервався. Зі слів батьків йому відомо, що між обвинуваченим та батьками була тоді суперечка та конфлікт. Спочатку прийшов сам обвинувачений, а потім приїхав його брат ОСОБА_21 , з яким обвинувачений поїхав, забравши телефон його батька. Його батько дав обвинуваченому свій телефон тільки для того, щоб останній зателефонував та поговорив з ним з приводу боргу. Якби обвинувачений забрав телефон з дозволу батька, то останній поліцію не викликав. Як йому відомо, батько разом з матір`ю писали заяву в поліцію. Його та сусіда ОСОБА_20 допитували як свідків в поліції. Телефон батьку повернули працівники поліції.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що обвинувачений його рідний брат по батькові. Точної дати вже не пам`ятає, йому зателефонував брат та попросив забрати його з вул. Акмолінської. Він приїхав на своєму автомобілі марки «BMW 318d», д.н.з. НОМЕР_3 разом із ОСОБА_22 за адресою: м. Кропивницький, вул. Акмолінська. Його брат спілкувався біля двору з батьком ОСОБА_23 на підвищеному тоні, вони сварилися. Під час сварки була присутня і мама ОСОБА_17 . Чи був ще хтось присутній під час сварки він вже не пам`ятає. Він забрав брата і вони поїхали копати могилу на Лелеківське кладовище. Брат сам сів в автомобіль на заднє сидіння, він був у стані алкогольного сп`яніння. По дорозі брат попросив зупинитися на вул. Гагаріна, йому потрібно було зайти до товариша на ім`я ОСОБА_24 , з якою метою він не пояснив. Брат вийшов з автомобіля і пішов до будинку, що розташований на розі вул. Гагаріна - В. Перспективна. Він з ОСОБА_22 чекали ОСОБА_11 в автомобілі. До них підійшов наряд поліції, який повідомив про те, що його автомобіль знаходиться в орієнтуванні. Начебто на ньому була вчинена крадіжка та його брат забрав у ОСОБА_25 батька чи мами мобільний телефон. Працівники поліції провели огляд його автомобіля, але нічого не знайшли. Він, ОСОБА_26 , та ОСОБА_27 поїхали в міський відділ поліції. Потім його та ОСОБА_28 відпустили, а ОСОБА_29 затримали. На яких підставах ОСОБА_29 затримали їм не пояснювали. Чи щось вилучали працівники поліції у ОСОБА_29 , він не пам`ятає. Під час руху в автомобілі брат розповідав, що ОСОБА_17 у нього позичив гроші і вчасно не віддав. Через це він і прийшов до його батьків.

Вина обвинуваченого ОСОБА_11 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, окрім отриманих в судовому засіданні показань самого обвинуваченого, показань потерпілого та свідків, підтверджується також іншими дослідженими судом письмовими джерелами доказів, а саме:

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.04.2020, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності двох понятих серед чотирьох пред`явлених йому для впізнання мобільних телефонів, впізнав мобільний телефон під номером 4 - належний йому мобільний телефон марки Nokia чорного кольору, на екрані якого з правого боку посередині міститься тріщина та на кришці телефону відсутня літера «і».

/т. 1 а.к.п. 27-28/

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.04.2020 з відеозаписом до нього, переглянутим в ході судового розгляду, в ході проведення якого в присутності двох понятих та спеціаліста потерпілий ОСОБА_9 показав та розповів на місці по АДРЕСА_2 про те, як ОСОБА_11 вимагав від його дружини повернути грошові кошти, як в процесі конфлікту він ( ОСОБА_9 ) надав для розмови ОСОБА_11 свій мобільний телефон Nokia чорного кольору, який останній забрав та поїхав на автомобілі під керуванням ОСОБА_30 у невідомому напрямку.

/т. 1 а.к.п. 30-32/

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2020, в ході проведення якого свідок ОСОБА_20 в присутності двох понятих серед чотирьох пред`явлених йому для впізнання фотокарток, вказав на фотокартку під № 3 - із зображенням ОСОБА_11 , як на особу чоловіка, який 01.04.2020 знаходився біля подвір`я ОСОБА_31 та якому ОСОБА_32 кричала повернути телефон. Впізнала за зовнішніми рисами обличчя, за формою посадки чола, губ та брів.

/т. 1 а.к.п. 39-40/

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2020, в ході проведення якого свідок ОСОБА_33 в присутності двох понятих серед чотирьох пред`явлених йому для впізнання фотокарток, вказав на фотокартку під № 4 - із зображенням ОСОБА_11 , як на особу чоловіка, який 01.04.2020 продав йому мобільний телефон марки Nokia чорного кольору. Впізнав за загальною сукупністю рис обличчя.

/т. 1 а.к.п. 42-44/

Протоколом огляду місця події від 01.04.2020, в ході проведення якого в приміщенні службового кабінету № 423 Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області в присутності двох понятих ОСОБА_33 видав мобільний телефон марки «Nокіа ТА-1063», чорного кольору, іmeі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 .

/т. 1 а.к.п. 46/

Висновком експерта № 253 від 07.04.2020 з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого ринкова вартість представленого на експертизу мобільного телефону Nokia 3.1 DS TA-1063 Black, оперативна пам`ять 2 Гб, вбудована пам`ять 16 Гб, діагональ екрану 5,2, який використовувався за призначенням, на момент злочину перебував у технічно справному стані, придбаний бувшим у використанні 08.03.2019, викрадений без будь-яких комплектуючих передбачених заводом виробника, станом цін на 01.04.2020 складає 1877,83 гривень.

/т. 1 а.к.п. 51-59/

Протоколом огляду предметів від 14.04.2020 з фото таблицею до нього, проведеного слідчим в приміщенні службового кабінету № 423 Кропивницького ВП ГУНП України в Кіровоградській області, в ході проведення якого було оглянуто мобільний телефон марки Nokia 3.1 DS TA-1063 Black, imei1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_4 .

/т. 1 а.к.п. 60-61/

Приведені вище та досліджені судом письмові джерела доказів є належними і допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При цьому, суд не бере до уваги надані стороною обвинувачення в якості доказів: 1) протокол огляду місця події від 01.04.2020 року, в ході проведення якого на відкритій ділянці місцевості за місцем проживання потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 було оглянуто місце події, під час якого нічого виявлено та вилучено не було /т. 1 а.к.п. 16-19/, 2) протокол огляду місця події від 01.04.2020 року, в ході проведення якого на відкритій ділянці місцевості по АДРЕСА_3 було оглянуто автомобіль марки BMW з номерним знаком НОМЕР_3 , під час огляду якого нічого виявлено та вилучено не було /т. 1 а.к.п. 22-23/, оскільки вони не містять фактичних даних, які б викривали ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Аналізуючи отримані в ході судового розгляду показання потерпілого ОСОБА_9 , суд відмічає їх повну узгодженість як з отриманими в ході судового розгляду показаннями свідка ОСОБА_13 , так і з вище приведеними та дослідженими в ході судового розгляду письмовими джерелами доказів, які містять в собі фактичні дані щодо обставин заволодіння належним потерпілому майном шляхом обману.

Будь-яких об`єктивних підстав не довіряти або ставити під сумнів достовірність повідомлених як потерпілим ОСОБА_9 , так і свідком ОСОБА_13 , обставин, судом не встановлено.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 щодо відсутності в нього умислу на заволодіння телефоном потерпілого повністю спростовуються встановленими в ході судового розгляду фактичними даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.04.2020, в ході проведення якого свідок ОСОБА_33 вказав на ОСОБА_11 , як на особу чоловіка, який 01.04.2020 продав йому мобільний телефон марки Nokia чорного кольору, а також в протоколі огляду місця події від 01.04.2020, в ході проведення якого ОСОБА_33 видав придбаний ним у ОСОБА_11 мобільний телефон. При цьому, такі дані також підтверджуються отриманими в ході судового розгляду показаннями свідка ОСОБА_14 , в яких останній вказує на те, що по дорозі (в момент слідування від будинку потерпілого 01.04.2020) брат попросив зупинитися на вул. Гагаріна, оскільки йому потрібно було зайти до товариша на ім`я ОСОБА_24 , у зв`язку з чим брат вийшов з автомобіля і пішов до будинку, що розташований на розі вул. Гагаріна - В. Перспективна. Що вказує на те, що ОСОБА_11 дійсно зустрівся зі свідком ОСОБА_34 01.04.2020, який в подальшому і видав працівникам поліції придбаний ним у ОСОБА_11 мобільний телефон потерпілого ОСОБА_9 .

Тобто, зафіксовані у зазначених письмових джерелах доказів дані вказують на те, що ОСОБА_11 , продаючи мобільний телефон, який йому не належить та без дозволу його власника, фактично не мав наміру повернути його потерпілому ОСОБА_9 . При цьому, незначний проміжок часу між моментом заволодіння мобільним телефоном та моментом його продажу (в той же день одразу після заволодіння), вказує на те, що на момент вилучення ОСОБА_11 неналежного йому мобільного телефону він вже мав намір його не повертати, а отже в нього був корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Щодо доводів захисника обвинуваченого про відсутність в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Обов`язковою суб`єктивною ознакою викрадення (протиправного заволодіння чужим майном) є прямий умисел, корисливий мотив та мета. Тобто суб`єкт злочину, протиправно вилучаючи майно, усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права; вилучення цього майна здійснюється всупереч волі його власника чи іншої особи, у володінні якої воно перебуває, але, незважаючи на це, винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.

Крім того, об`єктивними ознаками викрадення (протиправного заволодіння чужим майном) є об`єкт посягання - право на майно (право власності), предмет - чужа рухома річ, суспільно небезпечне діяння - протиправне звернення (вилучення) та суспільно небезпечний наслідок - завдання майнової шкоди.

При цьому, протиправність означає, що суб`єкт (винна особа) не має жодного права і будь-яких підстав для вилучення майна, воно для нього є чужим. Крім того, таке вилучення є безоплатним, тобто майно не повертається, не оплачується, не відшкодовується власнику еквівалент його вартості.

Отже, встановлені на підставі досліджених в ході судового розгляду показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, які узгоджуються з вище приведеними письмовими джерелами доказів, фактичні дані вказують на те, що ОСОБА_11 , не маючи жодного законного права на належну потерпілому річ, розумів, тобто усвідомлював, що не повертаючи потерпілому мобільний телефон, наданий останнім для здійснення дзвінка, він фактично вилучає поза волею потерпілого шляхом обману останнього, а отже протиправно обертає на свою користь неналежне йому (чуже) майно.

Посилання сторони захисту на відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_11 корисливого мотиву через те, що останній забрав телефон в ході сварки, не беруться судом до уваги, оскільки ОСОБА_11 , забравши мобільний телефон після здійснення дзвінка (який був наданий потерпілим саме для здійснення дзвінка), не мав наміру його повернути потерпілому, на що вказують його дії щодо продажу мобільного телефону потерпілого одразу після його вилучення в останнього.

Окрім того, шахрайство вважається закінченим, коли майно вилучене і винний має реальну, хоча б початкову, можливість розпорядитися ним як власним (винести, сховати, передати, викинути тощо).

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.12.2022 у справі № 404/3767/20.

З урахуванням наведеного, не визнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути від відповідальності за вчинене протиправне діяння.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадку можливості зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_11 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, доведена.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як умисні дії, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_11 раніше судимий, не офіційно працевлаштований різноробочим на будівництві, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, вищеприведених даних про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який маючи не зняту та непогашену судимість за вчинення корисливого злочину, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин в період дії іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду, враховуючи відсутність обставин, які б пом`якшували покарання, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а отже йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, яке має бути необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Також, з урахуванням того, що даний злочин обвинуваченим ОСОБА_11 був скоєний в період іспитового строку, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2018 з урахуванням вироку Кропивницького апеляційного суду від 31.01.2019, остаточне покарання слід призначити відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком.

При цьому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_11 слід зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 01 квітня 2020 року по 09 вересня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Підстав для застосування до ОСОБА_11 положень статтей 69, 75 КК України судом не встановлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.09.2020 у відношенні ОСОБА_11 в межах даного кримінального провадження було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, строк дії якого сплив 08.11.2020. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не пред`являвся.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_11 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертизи в даному кримінальному провадженні в сумі 980,70 гривень /згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0002211 /.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_11 покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2018 (з урахуванням вироку Кропивницького апеляційного суду від 31.01.2019), остаточно призначивши до відбуття покарання у виді 3 (три) років 1 (один) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_11 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_11 зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 01 квітня 2020 року по 09 вересня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки Nokia 3.1 DS TA-1063 Black, imei1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_9 - після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1