Єдиний унікальний № 946/1218/22
Провадження № 1-в/946/41/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

25 травня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїл Одеської області клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 , представниця уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_6 .

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. У даному випадку суд не визнає участь осіб обов`язковою, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про проведення розгляду клопотання без участі осіб, що не з`явилися.

Суть питання, що вирішується

1.Ізмаїльський районний відділ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган з питань пробації) звернувся до суду з клопотанням на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст.78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 15.12.2022 ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 15.12.2022, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перший та третій вівторок кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. Тоді ж ОСОБА_3 було видане направлення до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та 03.01.2023, 17.01.2023 не з`явився без поважних причин для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також не працевлаштувався та не звернувся за направленням уповноваженого органу з питань пробації до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), з приводу чого 31.01.2023 надав пояснення, що не з`являвся на реєстрацію через щільний графік роботи, робота неофіційна, підтвердити документально, що знаходився на роботі не може, а також не звернувся за направленням до центру зайнятості так як вважає, що у нього є робота, але зобов`язався звернутись до центру зайнятості на протязі 10 днів. У зв`язку з цим, 31.01.2023 йому було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Однак після попередження ОСОБА_3 до центру зайнятості так і не звернувся і сам не працевлаштувався, документів, які б могли підтвердити поважну причину невиконання обов`язку суду не надав.

2.Крім того, під час судового розгляду органом з питань пробації було надано додаткову інформацію про те, що після звернення до суду з клопотанням про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання 21.03.2023, 18.04.2023, 02.05.2023 та 15.05.2023 ОСОБА_3 знову не з`явився до органу пробації для реєстрації без поважних причин, підтверджуючих документів про поважну причину неявки не надав.

Встановлені судом обставини

3.Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про час та місце проведення судового розгляду клопотання органу з питань пробації. Так, за викликом суду в електронній формі через SMS-повідомлення на номер телефону відповідно до заявки, власноручно заповненої засудженим ОСОБА_3 (а.п. 141, 143), останній з`явився до суду 06.04.2023, але судовий розгляд у той день не відбувся, у зв`язку з тим, що засуджений заявив клопотання про залучення йому захисника за призначенням, яке судом було задоволене та судове засідання у зв`язку з цим було відкладене на 18.04.2023, про що засуджений був повідомлений безпосередньо у судовому засіданні, що підтверджується технічним записом та журналом судового засідання, а також його розпискою (а.п. 150 151, 152). Крім того, на 18.04.2023 засуджений ОСОБА_3 був викликаний судом ще й в електронній формі через SMS-повідомлення (а.п. 160). Але 18.04.2023 засуджений у призначений час до суду не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим судове засідання було відкладене на 11.05.2023 та відносно засудженого був застосований привід. Але привід засудженого на 11.05.2023 не був виконаний, у зв`язку з тим, що відповідно до рапорту поліцейського та пояснень сусідів, засуджений ОСОБА_3 за відомою адресою проживання, вказаною ним особисто суду під час судового розгляду, а також органу з питань пробації під час виконання вироку суду, а саме: АДРЕСА_1 , був відсутнім вже близько трьох місяців (а.п. 167, 168). У зв`язку з невиконанням проводу судом в черговий раз був відкладений розгляд клопотання органу з питань пробації на 25.05.2023 та повторно був застосований відносно засудженого привід. Але привід засудженого на 25.05.2023 також не був виконаний, у зв`язку з тим, що відповідно до рапорту поліцейського засуджений за відомою адресою не знаходився та він змінив своє місце проживання, не повідомивши нову адресу проживання. Також з рапорту вбачається те, що засуджений був повідомлений в телефонному режимі про те, що судове засідання відбудеться 25.05.2023 о 10:00 год., і він зобов`язався з`явитися до суду. Під час судового засідання 25.05.2023 захисниця ОСОБА_5 зазначила, що вона мала телефонну розмову із засудженим ОСОБА_3 11.05.2023, який повідомив їй, що захворів, але жодного документа про це не надав. З урахуванням часу, що минув з того дня, а саме два тижні, у засудженого було більш ніж достатньо строку для виконання свого процесуального обов`язку повідомити суд про причини своєї неявки та надати підтверджуючі документи. Але він свідомо ухилився від виконання цього обов`язку та до суду у черговий раз не з`явився, змінив своє місце проживання та не повідомив суд про нову адресу проживання, що унеможливило здійснення його приводу до суду.

Таким чином, судом у встановленому КПК порядку вживалися розумні та належні заходи щодо забезпечення участі засудженого ОСОБА_3 у судовому засіданні за наявною та відомою адресою його проживання, а також через засоби зв`язку, які він сам надав. Судом також двічі застосовувався відносно нього привід. Отже, судом були створені всі умови для реалізації права засудженого на доступ до правосуддя шляхом залучення йому захисника, здійснення неодноразових судових викликів та приводів, однак засуджений, змінивши своє місце проживання, не повідомив про це суд. Вжиті судом заходи відповідають вимогам КПК та практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенню від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Таким чином, слід констатувати, що неявка протягом майже двох місяців та трьох судових засідань засудженого за судовими викликами, які були здійсненні у відповідності до положень КПК, зміна засудженим місця проживання без повідомлення суду про нове місце проживання, в даному конкретному випадку, може свідчити про недобросовісне користування засудженим належними йому процесуальними правами та на неналежне виконання ним процесуальних обов`язків. За таких умов, з урахуванням думок учасників судового провадження, того, що чинним КПК не передбачена можливість застосування запобіжних заходів відносно засудженого на стадії вирішення питань під час виконання вироку, що набрав законної сили, у тому числі не передбачена можливість і надання дозволу за його затримання з метою приводу, того, що за змістом абз. 2 ч. 5 ст.539 КПК не передбачена обов`язкова участь засудженого у судовому засіданні на цій стадії судового провадження, а також того, що засуджений представлений захисником, суд відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК визнає участь засудженого не обов`язковою та вважає можливим провести судовий розгляд за його відсутністю.

4.Представник органу з питань пробації ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання.

5.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні подання органу з питань пробації також підтримала і також просила суд скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання, оскільки він під час іспитового строку, незважаючи на роз`яснення йому умов та наслідків невиконання покладених на нього обов`язків, допустив дві неявки до органу з питань пробації для реєстрації, а також не звернувся до центру зайнятості за направлення органу з питань пробації, за що до нього було застосовано письмове попередження про скасування випробування та направлення його для відбування призначеного покарання. Але він продовжив не виконувати покладені на нього обов`язки та допустив неодноразові неявки для реєстрації, а також не звернувся до центру зайнятості, у зв`язку з чим з урахуванням принципу невідворотності покарання він має бути направлений для відбування покарання.

6.Захисниця ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання органу з питань пробації, зазначивши, що хоча засуджений ОСОБА_3 і не виконував покладені на нього обов`язки, але він останній раз з`явився для реєстрації 07.03.2023, після чого перестав з`являтися, і причини такої його поведінки невідомі, тому не доведено те, що ОСОБА_3 не бажає ставати на шлях виправлення.

7.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2022 ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до двох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (а.о.с. 3 4).

8.В анкеті від 15.12.2022 засуджений ОСОБА_3 власноручно зазначив своє місце проживання, а також номер засобу зв`язку, та повідомив, що єдиний родич у нього проживає в Канаді, більше родичів не має (а.о.с. 16).

9.15.12.2022 під підписку ОСОБА_3 були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі їх невиконання або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 19).

10.Постановою від 15.12.2022, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки до органу з питань пробації перший та третій вівторок кожного місяця (а.о.с. 21).

11.Крім того, 15.12.2022 ОСОБА_3 під розписку було видано направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). При цьому також під розписку засудженому було роз`яснено, що йому надається десять днів для звернення за направленням до центру зайнятості для реєстрації як безробітного (а.о.с. 28, 29). Однак засуджений до центру зайнятості не звернувся.

12.З листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_3 03.01.2023 та 17.01.2023 не з`явився для реєстрації до органу з питань пробації (а.о.с. 22).

13.У зв`язку з неявкою 03.01.2023 та 17.01.2023, а також у зв`язку з не зверненням за направленням до центру зайнятості для реєстрації як безробітного, 31.01.2023 до засудженого ОСОБА_3 було застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у випадку подальшого невиконання покладених на нього обов`язків та/або систематичного вчинення адміністративних правопорушень, що призвели до адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 68). Також 31.01.2023 ОСОБА_3 власноручно пояснив, що не з`являвся до органу з питань пробації для реєстрації та до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості не звертався з метою пошуку роботи через щільний графік його неофіційної роботи, яку підтвердити документально не може, а також вважає, що у нього є робота і іншої не потребує, але зобов`язався звернутись до центру зайнятості на протязі наступних 10 днів (а.о.с. 67).

14.Однак, 07.02.2023 та 21.02.223 ОСОБА_3 в своїх поясненнях зазначив, що до центру зайнятості так і не звертався, і сам не офіційно працевлаштувався, у зв`язку з тим, що він працює по вільному найму щодня з 08:00 до 17:00 год., документів, які б могли підтвердити поважну причину невиконання обов`язку суду не надав (а.о.с. 76, 84).

15.Відповідно до інформації Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості станом на 27.02.2023 ОСОБА_3 з метою пошуку роботи не звертався (а.о.с. 84).

16.Крім того, відповідно до додатково наданої органом з питань пробації інформації, 21.03.2023, 18.04.2023, 02.05.2023 та 16.05.2023 ОСОБА_3 знову не з`явився для реєстрації до органу з питань пробації без поважних причин.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

17.Отже суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи, дійшов висновку, що подання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

18.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

19.Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

20.Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

21.Частиною ж 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

22.При цьому ані ст.ст. 164, 166 КВК, ані іншою нормою КВК, КК чи іншого нормативно-правового акту не встановлено, що після внесення такого подання засуджений звільняється від подальшого виконання покладених на нього обов`язків.

23.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосовані сполучники «або» та «і», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. При цьому, враховуючи застосований сполучник «або», ці дві обставини є альтернативними та жодним чином не пов`язані між собою і не впливають одна на одну. Їх наявність слід оцінювати окремо одна від одної, а саме невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. І словосполучення «що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення» слід розуміти як єдине ціле та таке, що відноситься тільки до систематичного вчинення правопорушень, і не відноситься до іншої альтернативної підстави для направлення засудженого для відбування покарання, а саме до невиконання покладених на нього обов`язків. Саме тому, при оцінці наявності однієї з альтернативних підстав неможна їх суміщати та одну з них оцінювати через іншу. Тобто при оцінці наявності такої підстави, як невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, не є необхідним вирішувати питання чи свідчить це про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і при оцінці наявності підстави у виді систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є необхідним оцінювати чи свідчать вчинені правопорушення про направленість дій засудженого на невиконання покладених на нього обов`язків.

24.Крім того, суд звертає також увагу на те, що норма ч. 2 ст. 78 КК сформульована чітко та імперативно, є загальнодоступною, і у випадку встановлення наявності хоча б однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за клопотанням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення подання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

25.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, або допустив і те, і те. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

26.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст. 78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом в цьому випадку, а не будь-які інші.

27.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване письмове попередження від 31.01.2023 про скасування випробування після неявки 03.01.2023 та 17.01.2023 без поважних причин для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також не працевлаштування та не звернення протягом десяти днів за виданим 15.12.2022 направленням до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості зареєструватися як безробітний та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу), засуджений ОСОБА_3 знову не з`явився для реєстрації до органу з питань пробації 21.03.2023, 18.04.2023, 02.05.2023 та 16.05.2023, а також знову не працевлаштувався та не звернувся протягом десяти днів за виданим йому направленням до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітний та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу). При цьому документів, підтверджуючих поважність причин неявки для реєстрації до органу з питань пробації, а також не працевлаштування та не звернення до органу державної служби зайнятості, не надав. Вказані обставини свідчать про свідоме ігнорування ОСОБА_3 виконання встановлених йому обов`язків, як умови звільнення його від відбування покарання, та про його небажання стати на шлях виправлення. При цьому посилання засудженого у письмових поясненнях на те, що він працює щоденно по вільному найму з 08:00 до 17:00 год., не підтверджено жодним чином та не звільняє його від виконання покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим не можуть свідчити про поважність причин невиконання покладених на нього судом обов`язків, оскільки він мав з`явитися до вказаних органів не у конкретний час, а у будь-який зручний для засудженого час. У зв`язку з цим, засуджений, знаючи про покладені на нього судом обов`язки, мав би спланувати свої дії та час таким чином, щоб безумовно виконати покладені на нього судом обов`язки. Крім того, засуджений не довів наявність об`єктивних причин, які би перешкоджали би йому виконати покладені на нього обов`язки, а його пояснення про те, що він не працевлаштовується офіційно і не звертається до центру зайнятості, оскільки він працює неофіційно і це його влаштовує, свідчить про свідоме невиконання засудженим обов`язку. До того ж, як встановлено судом під час судового розгляду, засуджений ще й змінив своє місце проживання, не повідомивши про це ані суд, ані орган з питань пробації, що він також був зобов`язаний робити, згідно з покладеними на нього обов`язками. Така його поведінка свідчить про його свідоме ухилення від обов`язків та від суду, а також про ігнорування умов його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

28.Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 за відсутності документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли би його можливості виконувати покладені судом обов`язки, не працевлаштувався або за направленням уповноваженого органу з питань пробації не звернувся до органу державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), та систематично не з`являвся для реєстрації до органу з питань пробації, чим без поважних причин не виконав покладені на нього судом обов`язки.

29.При призначенні покарання під час ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 суд дійшов висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання, у зв`язку з чим звільнив його на підставі ст. 75 КК від його відбування з випробуванням за умови виконання покладених на нього судом обов`язків.

30.Але, враховуючи засаду невідворотності покарання, закріплену у ст. 5 КВК, а також того, що ОСОБА_3 не виправдав проявлену до нього довіру та не виконав умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.

31.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:

1.Клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2. ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.10.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

3.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 26 травня 2023 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1