ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1700/23 Справа № 215/1114/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м.Кривий Ріг

02 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції),

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

обвинувачених: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду м. Кривий Ріг, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000009 від 28.01.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню № 0000009 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 310 ч. 2 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2021 р. повернуто прокурору Дніпропетровської обласної прокуратури.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що викладення кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КПК України по епізодам № 2 та № 3, в частині зазначення такої ознаки як вчинення «особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 310 КК України», відрізняються одне від одного, хоча у фабулі зазначено, що обидва епізоди мали місце після посіву в липні 2021 р. та відповідно початку процесу вирощування конопель. Так, кваліфікація епізоду № 2 містить вказану ознаку, а кваліфікація епізоду № 3, не містить цієї ознаки.

Крім того, При формулюванні фабули обвинувачення як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_9 за епізодами № № 1, 2 допущено протиріччя, оскільки використано одночасно прийменники «до» та «по», що суттєво різниться від фактичних обставин викладених раніше. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання самого обвинувачення, містить протиріччя, як і правова кваліфікація дій обвинувачених, в тому числі й для кожного обвинуваченого.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий розгляд з підготовчого судового засідання. На обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду є упередженою, необґрунтованою, невмотивованою, такою, що не сприяє розгляду кримінального провадження в розумні строки і таким чином, не слугує виконанню завдань кримінального провадження. Так, в обвинувальному акті, щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зазначені всі обов`язкові відомості передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України. Судом порушено принцип диспозитивності, оскільки вирішив ті питання, які не були винесені на розгляд на стадії підготовчого судового засідання та відповідно вийшов за межі розгляду передбачені ст. 314 КПК України та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, та взагалі висловив думку про те, що може бути зазначено при винесені вироку судом у майбутньому, тим самим фактично надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Звертає увагу, що виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, про які йдеться у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України стосуються не змісту обвинувального акту, а його форми (реквізитів). Під час підготовчого судового засідання, суд першої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується особі (їх повноту).

Наголошує, що при поверненні обвинувального акту суд першої інстанції послався на вимоги ч. 3 ст. 374 КПК України, однак, суд тільки після дослідження доказів та встановлення фактичних даних вирішує питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, однак під час підготовчого судового засідання, без дослідження та перевірки доказів, не може визнавати обвинувачення необґрунтованим та неправильним кваліфікацію дій осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень до неї, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях особи склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та ДПС Дніпропетровської області ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст.291 КПК України, 18 березня 2022 року затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 та ч.2 ст.310 КК України, який надійшов до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 21.03.2022 року.

Вказаний обвинувальний акт, у відповідності до вимог ст.291 КПК України, складений слідчим, затверджений прокурором, містить, відомості, передбачені ч.2 цієї статті Кодексу.

Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинувачених у їх вчиненні, викладено чітко і конкретно.

Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Так, в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вказано місце, час, спосіб вчинення, наслідки, форму вини та мотиви вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.

Твердження суду про неможливість призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із недоліками обвинувального акту викладеними в ухвалі, є не обґрунтованими.

Повертаючи обвинувальний акт з огляду на певні неточності щодо кваліфікуючих ознак інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень та дати закінчення вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими, суд першої інстанції вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки під час підготовчого судового засідання вдався до аналізу та оцінки правильності встановленої правової кваліфікації дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Зазначені питання не можуть бути предметом підготовчого судового засідання, оскільки на цій стадії не досліджуються фактичні обставини кримінального правопорушення, не перевіряються прокурором, вони викладені в обвинувальному акті так, як він вважає встановленими. Дані питання мають бути проаналізовані і оцінені судом під час судового розгляду по суті.

Колегія суддів зауважує, що наведені в ухвалі про повернення обвинувального акту обставини, не позбавляли суд першої інстанції можливості призначити судовий розгляд, оскільки зазначені недоліки можуть бути прийняті до уваги при судовому розгляді, крім того, в разі необхідності, під час проведення судового розгляду по суті, відповідно до ч.2 ст. 337 КПК України, прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що прокурор за даних обставин не має права змінити обвинувачення в суді, оскільки у останнього є беззаперечне право, за своїм переконанням на зміну обвинувачення у суді, за умови виконання прокурором вимог ст. 341 КПК України та положення діючого КПК України не містять права суду не прийняти змінений обвинувальний акт.

Отже, не зазначення кваліфікуючої ознаки в третьому епізоді злочинної діяльності та суперечності в використанні прийменників «до» та «по» під час зазначення дати припинення злочинної діяльності обвинувачених, вочевидь не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, наданих законом в підготовчому судовому засіданні, аналізуючи фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, тобто перейшов до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо меж компетенції суду на цій стадії провадження.

Апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт містить усі обов`язкові складові, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а зазначені в ухвалі суду першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованими, у зв`язку з чим доводи прокурора є належними і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про невідповідність обвинувального акта стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вимогам статті 291 КПК України, які обумовлюють повернення його прокурору.

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, скасувати.

Направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді