Справа № 627/290/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000199 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, затверджений Законом України № 2102-1X від 24.02.2022, який в подальшому не одноразово продовжувався, останнього разу 19.02.2023 відповідно до Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023.

Так, 14.03.2023 у денний час доби, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку потерпілого ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де останні спілкувалися та сумісно розпивали алкогольні напої.

Через деякий час ОСОБА_5 вийшов на подвір`я, а ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку, побачив на кухонному столі мобільний телефон «NOKIA 105SS ТА-1203 black», що належить ОСОБА_5 і в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.

Так, реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном торгової марки «NOKIA 105SS ТА-1203 black», який належить ОСОБА_5 , після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, обернувши його в подальшому на свою користь і розпорядившись ним за власним розсудом, внаслідок чого завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду згідно висновку судової товарознавчої експертизи №310 М від 21.03.2023 на суму 796 грн. 74 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся. Також підтвердив факт сумісного розпиття з потерпілим спиртних напоїв, а саме двох пляшок горілки по 0,5 літри.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, але мається від нього заява про розгляд кримінального провадження за його відсутності. При винесенні покарання обвинуваченому прохав застосувати покарання не пов`язане з позбавлення волі, оскільки він претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, так як шкода останнім відшкодована повністю.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілого.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме:

- таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів та особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, за місцем проживання характеризується формально, в силу ст.89 КК України раніше не судимого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не судимий, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро каявся, позицію потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому, який прохав призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки ним відшкодована шкода в повному обсязі та претензій ні морального, ні матеріального характеру до обвинуваченого немає, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі цивільний позов не заявлений.

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.

По справі маються судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 310М від 21.03.2023 в розмірі 566,31 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 2 (два) роки.

На підставі статті 76 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 встановитинаступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_6 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №310М від 21.03.2023 в розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 31 коп., які перерахувати за наступними реквізитами: IBAN: НОМЕР_1 , МФО:351005, код ЄРДПО .

Речовий доказ по справі, а саме:

-мобільним телефоном торгової марки «NOKIA 105SS ТА-1203 black», який згідно зберігальної розписки перебуває на зберіганні в ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 ;

-копію гарантійного талону та копію чеку №39961, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1