ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Індустріальний районний міста Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260 від 07 червня 2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянки України, заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , потерпілого - ОСОБА_7 , обвинуваченої - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000260 від 07 червня 2022 року, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вона умисно заподіяла працівникові правоохоронного органу (потерпілому ОСОБА_7 ) легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України) за таких обставин.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , №165 о/с від 12.04.2021року, ОСОБА_7 , призначено на посаду слідчого відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області зі спеціальним званням капітан поліції. Тобто, згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до постанови керівника органу досудового розслідування, від 29 листопада 2021 року, слідчий ОСОБА_7 , перебуває у складі слідчої групи по кримінальному провадженню №0000124 та від 07 червня 2022 року у провадженні №0000488, в яких повідомлено про підозру ОСОБА_9 .

Так, 07.06.2022 року близько 09.00 год., відповідно до посадової інструкції від 11.01.2022 року, слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_7 , в цивільному одязі, прибув до адміністративної будівлі слідчого управління, за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 40, для виконання своїх службових обов`язків.

Цього ж дня, о 12 год. 46 хв. до адміністративної будівлі слідчого управління, за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 40, для проведення процесуальних дій, з`явився ОСОБА_9 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 .

Через деякий час, приблизно о 12 год. 55 хв., до ОСОБА_9 , вийшла слідча ОСОБА_10 , яка запросила останнього до кабінету №418, для проведення процесуальних дій, в свою чергу ОСОБА_5 , залишилась в холі першого поверху адміністративної будівлі слідчого управління. При цьому ОСОБА_5 , на першому поверсі, біля чергової частини помітила раніше відомого їй, працівника правоохоронного органу слідчого ОСОБА_7 , з яким остання почала розмову з приводу ходу досудового розслідування у кримінальних провадженнях, де ОСОБА_9 , є підозрюваним.

В подальшому, приблизно о 12 год. 59 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи на першому поверсі, маючи на меті самовільно покинути приміщення адміністративної будівлі, не реагуючи на зауваження працівника правоохоронного органу слідчого ОСОБА_7 , механічними діями пошкодивши замок дверей-решітки, направився до виходу. В цей час, слідчий ОСОБА_7 , який знаходився на першому поверсі з метою припинення протиправних дій ОСОБА_9 , почав слідувати за останнім.

Після того, як ОСОБА_5 , яка знаходилась в холі першого поверху тарозуміючи про те, що слідчий слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 ,може наздогнати ОСОБА_9 та припинити незаконні дії її чоловіка, почала рухатись в бік виходу, де вже на той час знаходився слідчий ОСОБА_7 та розпочала словесну перепалку з останнім.

В момент коли ОСОБА_9 , вже покидав приміщення адміністративної будівлі слідчого управління, у ОСОБА_5 , яка знаходилась біля слідчого, слідчого управління ОСОБА_7 , виник умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням нимслужбових обов`язків, та реалізуючи свій умисел, підійшовши до останньогоздійснила не менше двох ударів поштовхів правою рукою в область правого плеча слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 .

В результаті вказаного удару ОСОБА_7 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на передньо-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; трьох внутрішньо-шкіряних крововиливів на зовнішньо-задній поверхні правого плеча в середній третині; синця з садном на його тлі на задній поверхні правого плеча у нижній третині з частковим переходом на ліктьовий суглоб, вказані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 після роз`яснення їй судом суті обвинувачення, заперечила свою вину у вчиненні інкримінованого злочину і відмовилась від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України. У судових дебатах зазначила, що їй не було повідомлено про підозру в порядку, передбаченому КПК України; їй не було відкрито матеріалів кримінального провадження відповідно до вимог ст. 290 КПК України, а тому просить визнати недопустимим реєстр матеріалів досудового розслідування; допит усіх свідків обвинувачення; повідомлення про підозру від 05.07.2022 року; відеозапис із оголошенням повідомлення про підозру; усі письмові докази надані стороною обвинувачення; відеозапис до протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 27.07.2022 року. Просила суд виправдати її за відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення.

За клопотанням сторони обвинувачення та сторони захисту, судом досліджені докази та інші матеріали, що мають значення для встановлення фактів і обставин, що містяться у матеріалах кримінального провадження:

-потерпілий ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що він працює слідчим Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. 07 червня 2022 року знаходився в адміністративній будівлі за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський 40, куди біля 12 години прибули ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 , якого було викликано до слідчого ОСОБА_11 з метою проведення слідчих дій. ОСОБА_9 зайшов зі слідчою ОСОБА_11 , піднявшись до службового кабінету слідчої, а ОСОБА_5 залишилась на першому поверсі, у холі адміністративної будівлі СУ ГУНП в Дніпропетровській області. Пізніше, коли ОСОБА_7 перебував у черговій частині, почув гомін та словесний конфлікт між слідчою та ОСОБА_9 . В той час, ОСОБА_9 підійшов до металічної решітки на дверях, яка відкривається з пульту чергового, повідомивши, що йому необхідна медична допомога. ОСОБА_9 дістав зв`язку ключів, що перебувала у нього та почав підбирати ключі від металічної решітки. ОСОБА_7 зробив зауваження ОСОБА_9 щодо ушкодження майна, але ОСОБА_9 відчинив металеву решітку та побіг до наступних дверей, які ведуть до виходу із приміщення адміністративної будівлі СУ ГУНП. Зрозумівши, що ОСОБА_9 бажає втекти, ОСОБА_7 заблокував перші пластикові двері, але ОСОБА_9 відсунув його, зробив простір у тамбурі, коли ОСОБА_7 намагався заблокувати другі двері, але ОСОБА_9 вискочив на подвір`я і швидко попрямував по пр. Слобожанському. В той час, коли ОСОБА_7 прослідував за ОСОБА_9 до вихідних дверей із адміністративної будівлі СУ ГУНП та намагався заблокувати вихід ОСОБА_9 із приміщення, позаду нього підійшла жінка ОСОБА_9 ОСОБА_5 та штовхнула його два рази у праве передпліччя, від чого він відчув фізичну біль;

-свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що 07 червня 2022 року на 13:00 годин був викликаний чоловік обвинуваченої ОСОБА_5 , ОСОБА_9 для проведення слідчих дій, а саме для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, про що йому направлялась повістка і його було викликано за телефонним дзвінком. Біля 12.45 годин ОСОБА_9 прибув до приміщення будівлі СУ ГУПН в Дніпропетровській області, за адресою місто Дніпро, проспект Слобожанський, 40. Вона вийшла забрати ОСОБА_9 з холу на першому поверсі і провела його до кабінету №418, де також знаходився слідчий ОСОБА_12 . На той час, у неї було погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у іншому кримінальному провадженні і вона почала зачитувати ОСОБА_9 його права та повідомлення про підозру. ОСОБА_9 відмовився отримувати повідомлення про підозру, зазначаючи, що прибув лише для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування по раніше повідомленій йому підозрі і почав самовільно покидати приміщення СУ ГУНП, на що ОСОБА_11 прослідувала за ОСОБА_9 , оголошуючи повідомлення про підозру. Так вони дійшли до першого поверху приміщення СУ ГУНП. Перебуваючи на першому поверсі, біля них опинилися інші слідчі, у тому числі і ОСОБА_7 . ОСОБА_9 вийшов через металеву решітку, і почав бігти в напрямок виходу із адміністративної будівлі. У холі в той час перебувала ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_7 направився за ОСОБА_9 , ОСОБА_5 знімала усі події на мобільний телефон і одночасно йшла за своїм чоловіком ОСОБА_9 . У момент, коли ОСОБА_7 і ОСОБА_9 перебували між двома дверима на виході з будівлі, ОСОБА_5 , тримаючи в одній руці телефон та продовжувала здійснювати зйомку, а іншою рукою почала відштовхувати правою рукою ОСОБА_7 , потім нанесла ще один удар в область спини ОСОБА_7 . Свідок повідомила суду, що ОСОБА_7 дійсно перебував у цивільному одязі, але на її думку, ОСОБА_5 було відомо, що ОСОБА_7 є слідчим, оскільки він був у групі слідчих, які здійснювали досудове розслідування у кримінальному провадженню відносно її чоловіка, ОСОБА_9 ;

-свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що 07 червня 2022 року у денний час, до кабінету №418 СУ ГУНП України у Дніпропетровській області за адресою місто Дніпро, проспект Слобожанський, 40, увійшли слідчий ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Йому було відомо, що ОСОБА_10 буде оголошувати ОСОБА_9 нове повідомлення про підозру і з метою фіксації слідчої дії, він використовував камеру у належному йому мобільному телефоні. Коли ОСОБА_9 почав виходити з кабінету слідчого та почав спускатись на перший поверх, він фіксуючи події спустився з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 на перший поверх адміністративної будівлі. На першому поверсі знаходився слідчий ОСОБА_7 , який був одягнений у цивільний одяг, ОСОБА_9 почав рухати металеву решітку і голосно кричати. Пошкодивши металеву решітку, ОСОБА_9 направився до дверей, що ведуть на вихід з приміщення будівлі СУ ГУНП. Коли ОСОБА_7 і ОСОБА_9 перебували у тамбурі між двома дверима, до них підійшла ОСОБА_5 яка вчинила якусь дію, від чого ОСОБА_7 втратив рівновагу, а ОСОБА_9 вибіг з приміщення СУ ГУНП. Після конфлікту, ОСОБА_7 скаржився на фізичну біль, а ОСОБА_5 на сходах СУ ГУНП виказувала претензії ОСОБА_14 щодо повернення їй раніше вилучених у неї грошей на виконання ухвали слідчого судді;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000260;

- постанова про призначення групи слідчих від 08.06.2022 року;

-постанова про призначення групи прокурорів;

-рапорт;

-рапорт;

-запит від 09.06.2022 року №2/188жх;

-протокол огляду предмета від 09 червня 2022 року, згідно якого оглянуто оптичний носій DVD-Rkaktuz 8-16х 4.7 Gb, з написом чорного кольору "на вих.2/188-жз від 09.06.2022";

- постанова при визначення речовим доказом від 09.06.2022 року;

- протокол огляду відеозапису від 09 червня 2022 року з фото-таблицею до нього, який зафіксовано на диск: згідно якого було оглянуто відеозапис, на якому зафіксовані події, що відбувались 07 червня 2022 року у приміщенні адміністративної будівлі слідчого управління, що розташоване за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40, вказаний запис було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні;

- речовий доказ оптичний носій інформації DVD - R диск;

- довідка №378;

- копія службового посвідчення ОСОБА_7 ;

- запит від 23.06.2022 року №2/204 жз;

- копія посадової інструкції ОСОБА_7 ;

- запит начальника УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області;

- копія витягу з наказу №165 ос від 12.04.2021 року на ОСОБА_7 ;

- заява про залучення в якості потерпілого ОСОБА_7 і пам`ятка про процесуальні права потерпілого;

- супровідний лист про направлення експертизи №2/187 - жз від 08.06.2022 року;

- постанова про призначення судово медичної експертизи від 08.06.2022 року;

- супровідний лист №897 від 09.06.2022 року про направлення експертизи;

- висновок експертизи №1300 е від 08.06.2022 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 23 червня 2023 року з відео фіксацією відтворення, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 показав механізм спричинення йому обвинуваченою ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, вказаний запис було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні;

- супровідний лист від 24.06.2022 року про направлення експертизи;

- постанова про призначення додаткової судово медичної експертизи;

- супровідний лист №1036 від 27.06.2022 року про направлення експертизи;

- висновок експертизи №1498 е від 24.06.2022 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 23 червня 2022 року за участю свідка ОСОБА_10 з доданим до нього диском, згідно якого свідок ОСОБА_10 показала механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , які завдала ОСОБА_5 07 червня 2022 року;

- клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів від 19.07.2022 року, ухвала слідчого судді, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 21 липня 2022 року, згідно якого було надано в копіях матеріали кримінального провадження №0000488 від 08.10.2021, а саме: постанова про створення слідчої групи від 07 червня 2022 року, витяг з ЄРДР №0000488, повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 07 червня 2022 року з додатком (відеозаписом на оптичному носії інформації DVD-R диску), які були вилучені;

- копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000488 від 08.10.2021 року;

- копія постанови про створення групи слідчих по кримінальному провадженню № 0000488;

- копія повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 07.06.2022 року з ДВД диском;

- клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів від 19.07.2022 року, ухвала слідчого судді, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 21 липня 2022 року, згідно якого було надано в копіях матеріали кримінального провадження №0000124 від 20.02.2021, а саме: постанова про створення слідчої групи від 29.11.2021 року, витяг з ЄРДР №0000124, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 від 24 травня 2022 року; протокол обшуку від 30.11.2021 за адресою: АДРЕСА_3 ; копія зміненого повідомлення про підозру ОСОБА_9 , відеозапис вручення повістки про виклик (на оптичному носії інформації DVD-R диску), які були вилучені;

- копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000124 від 20.02.2021 року;

-копія протоколу обшуку від 30.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 ;

-копія повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 від 24.05.2022 року;

- копія постанови про створення групи слідчих від 29.11.2021 року;

-ДВД диск з копією відеозапису вручення повістки;

- протокол огляду від 21 липня 2022 року, згідно якого було оглянуто оптичний носій інформації DVD-R диск,з надписом "копія відеозапису-додатку до вручення повістки ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП в Д/о майор поліції підпис ОСОБА_10 ";

- постанова про визнання речовим доказом;

- протокол огляду від 21 липня 2022 року, згідно якого було оглянуто оптичний носій інформації DVD-R диск, з надписом "копія відеозапису - додатку до повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 07.06.2022 ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП в Д/о майор поліції підпис ОСОБА_10 ";

- протокол огляду відеозапису від 21 липня 2022 року з фото-таблицею до нього, де зафіксовано подію, що відбувалась в приміщенні кабінету №223 адміністративної будівлі СУ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Дніпро, пр. Слобожанський, 40;

-повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05.07.2022 року;

-оптичний носій інформації ДВД диск з відеозаписом повідомлення про підозру та вручення клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 ;

- пам`ятка, протокол роз`яснення прав на захист ОСОБА_5 ; постанова про призначення захисника, доручення для надання безоплатної правової допомоги; постанова про залучення захисника для участі у кримінальному провадженні, витяг з журналу судового засідання;

- клопотання про доручення до матеріалів кримінального провадження документів і відомостей, відповідь на клопотання;

- супровідний лист до КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР;

- постанова про призначення додаткової судово медичної експертизи від 11.07.2022 року, супровідний лист про направлення експертизи від 14.07.2022 року;

- додатковий висновок судово медичної експертизи від 11 липня 2022 року;

- оптичний носій інформації ДВД диск;

- пам`ятка про процесуальні права та обов`язки ОСОБА_5 , доручення прокурора про відкриття матеріалів досудового розслідування, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, запит в порядку ч.6 ст. 290 КПК України, протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування;

- флеш накопичувач з відеозаписом ознайомлення ОСОБА_5 з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України;

- висновок судово-медичної експертизи №1300е від 08 червня 2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця на передьо-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; трьох внутрішньо-шкіряних крововиливів на зовнішньо-задній поверхні правого плеча в середній третині; синця з садном на його тлі на задній поверхні правого плеча у нижній третині з частковим переходом на ліктьовий суглоб. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що отримані незадовго до звернення за медичною допомогою в КП "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова" ДОР", тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження (як кожне окремо) відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають не значні скороминущі наслідки.Виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців, садна та внутрішньо-шкіряних крововиливів, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого предмету (предметів), частина з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли/) в область правого плеча, яким могли бути і рука (пальці) або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. Конкретно встановити термін отримання тілесних ушкоджень (в хвилинах та годинах) не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних;

- додатковий висновок судово-медичної експертизи №1498е від 24 червня 2022 року, відповідно до якого, за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця на передньо-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; трьох внутрішньо-шкіряних крововиливів на зовнішньо-задній поверхні правого плеча в середній третині; трьох внутрішньо-шкіряних крововиливів на зовнішньо-задній поверхні правого плеча в середній третині; синця з садном на його тлі на задній поверхні правого плеча у нижній третині з частковим переходом на ліктьовий суглоб.Характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму та характеру на які вказують потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_10 в ході проведення слідчих експериментів за їх участі;

- додатковий висновок судово-медичної експерта №1684е від 13 липня 2022 року, відповідно до якого, за даними медичної документації та при огляді ОСОБА_7 виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: синця на передньо-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; трьох внутрішньо-шкіряних крововиливів на зовнішньо-задній поверхні правого плеча в середній третині; синця з садном на його тлі на задній поверхні правого плеча у нижній третині з частковим переходом на ліктьовий суглоб. Враховуючи характер та локалізацію всіх виявлених тілесних ушкоджень (розташування їх по різним анатомічним лініям), не дає можливості отримання їх при одномоментному травмуванні об оточуючі предмети;

- експерт ОСОБА_15 , у судовому засіданні підтримала висновки експертиз у повному обсязі, та на питання ОСОБА_5 пояснила, що за медичним критерієм, є неможливим отримання потерпілим ОСОБА_7 описаних у висновках експертних дослідженнях тілесних ушкодженнях внаслідок самотравмування, тобто одномоментного травмування об оточуючі предмети;

- свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що 07 червня 2022 року біля 13 години разом з своєю дружиною ОСОБА_5 прибули в СУ ГУНП в Дніпропетровській області для реєстрації заяв щодо виконання рішень слідчого судді, а також для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, де він був підозрюваним. Із холу адміністративної будівлі, його забрала слідча ОСОБА_10 , з якою вони прослідували до її кабінету. Піднявшись до кабінету слідчого, де перебували ОСОБА_16 і ще чотири невідомі йому особи, він просив слідчого ознайомити його з матеріалами кримінального провадження. Але слідчий почала оголошувати йому нове повідомлення про підозру, на що ОСОБА_9 заперечував та просив надати йому захисника. Слідчою було проігноровано його прохання, вона почала оголошувати повідомлення про підозру, а ОСОБА_9 пішов до виходу із кабінету та приміщення слідчого управління. Знаходячись на першому поверсі, йому не відчиняли двері, не повідомляли про його затримання, з нього почали знущатися і йому стало зле, він бажав потрапити на вулицю. ОСОБА_9 власноруч засунув ключ до серцевини решітки вхідної двері, відкрив її, але невідома йому особа почала чинити спротив, ОСОБА_9 став голосно кричати. Його жінка ОСОБА_5 перебуваючи у холі та спостерігаючи усі події, теж почала кричати. Коли ОСОБА_9 направився до виходу з будівлі слідчого управління, невідома особа, у цивільному одязі, схопила його двома руками, ОСОБА_9 намагався вирватися з рук невідомої особи, вважаючи його злочинцем. ОСОБА_5 пішла за ним та невідомою особою позаду тримаючи в одній руці папери, а в іншій руці мобільний телефон, здійснюючи відео зйомку подій, що відбувалися, та не могла фізично спричинити ніяких тілесних ушкоджень будь кому. Також свідок пояснив суду, що в подальшому, йому стало відомо, що особа, яка намагалася його зупинити і схопила обома руками, не випускаючи із приміщення слідчого управління, є потерпілим ОСОБА_7 , якому в ході боротьби, при блокуванні його між двома дверима слідчого управління, ОСОБА_9 міг причинити тілесні ушкодження.

Отже, суд, допитавши обвинувачену, потерпілого, свідків, дослідивши надані в розпорядження суду документи, створивши сторонам кримінального провадження рівні умови доказування, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, прийшов до висновку, що під час судового провадження стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_5 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому насильство щодо будь-якої особи є неприпустимим, а у допустимих законом випадках - крайньою мірою, тим більше до працівника правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків чи у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, оскільки такі особи перебувають під окремим правовим захистом держави.

Натомість, відповідальність за ч. 2 ст. 345 КК України настає при умисному заподіянні вказаним у цій статті особам легких тілесних ушкоджень виключно у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. При цьому, виконання потерпілим таких обов`язків не може бути абстрактним. У кожному випадку належить чітко встановити, у зв`язку з виконанням яких службових обов`язків працівник правоохоронного органу зазнав фізичного насильства.

Частина 2 ст. 345 КК України, інкримінована ОСОБА_5 , передбачає настання кримінальної відповідальності виключно за умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Об`єктивна сторона складу цього злочину полягає у заподіянні побоїв, а також тілесних ушкоджень - легких, середньої тяжкості працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння побоїв чи тілесних ушкоджень.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується тільки умисною виною. Крім того, для суб`єктивної сторони цього злочину характерним є прямий умисел, поєднаний зі спеціальним мотивом, а саме: з нанесенням працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень саме у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків.

Під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено та не підтверджується належними і допустимими доказами, що потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження під час виконання службових обов`язків, а також не доведено дій ОСОБА_5 щодо завдання цих ушкоджень, та наявності умислу ОСОБА_5 направленого на заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Факт прямого умислу обвинуваченої ОСОБА_5 на нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, оскільки її поведінка не могла свідчити про таке бажання, а сторона обвинувачення не надала достатніх доказів та не довела мотивів на підтвердження умислу обвинуваченої саме на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», насильство застосоване щодо працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця при опорі їм під час виконання ними обов`язків щодо охорони громадського порядку, може полягати в умисному нанесенні ударів, побоїв, тілесних ушкоджень. Якщо ж при опорі працівникові міліції чи військовослужбовцю, який одночасно є працівником правоохоронного органу, було нанесено удари, побої чи заподіяно легке, середньої тяжкості чи тяжке тілесне ушкодження, вчинене необхідно кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням (постанова Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к.

Будь-яких доказів, спростовуючих заяви в ході судового розгляду обвинуваченої ОСОБА_5 про її добропорядність та не вчинення кримінального правопорушення, неспричинення будь - яких тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу (потерпілому ОСОБА_7 ), а саме проведення з нею слідчого експерименту, одночасного допиту зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та потерпілим, та інше, прокурором суду не надано.

Доказів того, що потерпілий ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення знаходився під час виконанням службових обов`язків, суду не надано. В ході судового розгляду встановлено, що дійсно 07 червня 2022 року у адміністративній будівлі слідчого управління ОСОБА_7 знаходився у цивільному одязі. Твердження сторони обвинувачення, що потерпілий ОСОБА_7 відповідно до копії постанови про створення групи слідчих від 07 червня 2022 року, яка налічує 9 слідчих, перебував у групі слідчих по кримінальному провадженню, досудове розслідування якого здійснювалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і відповідно до постанови про створення слідчої групи від 29 листопада 2021 року, яка налічує 19 слідчих, перебував у групі слідчих по кримінального провадженню, досудове розслідування якого здійснювалось за ознаками кримінального правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.2 ст. 200, ч.2 ст. 361 КК України, не свідчить суду про перебування ОСОБА_7 07 червня 2022 року у холі службового приміщення адміністративної будівлі слідчого управління у зв`язку із виконанням ним, як працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Окрім того, не доведено у судовому засіданні і твердження сторони обвинувачення, що потерпілий ОСОБА_7 припиняв самостійно, або за чиєюсь вказівкою дії ОСОБА_9 , які органом досудового розслідування визначені як «протиправні», але юридична оцінка щодо протиправності дій ОСОБА_9 на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 обвинувачення, органом досудового розслідування не надана.

В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт прямого умислу ОСОБА_5 на нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 оскільки її поведінка не може свідчити про таке бажання, а сторона обвинувачення не надала достатніх доказів та не довела мотивів на підтвердження умислу обвинуваченої саме на нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень. Крім того, дії ОСОБА_5 07 червня 2022 року при обставинах блокування виходу ОСОБА_9 із адміністративної будівлі приміщення слідчого управління з боку потерпілого ОСОБА_7 носили спонтанний і ситуативний характер та виникли через те, що слідчі слідчого управління, а також інші працівники управління не діяли таким чином, щоб не наражати на непорозуміння з боку ОСОБА_5 , у присутності якої її чоловік ОСОБА_9 заявляв про погіршення самопочуття, намагався вирватися з захвату іншої особи, а не нанести тілесні ушкодження потерпілому.

Суд також враховує, що при скоєнні злочину, передбаченого ст. 345 КК України, основним мотивом буде невдоволення виконанням потерпілим службових обов`язків або його службовою діяльністю. І кінцевою основною метою злочину є запобігти виконанню потерпілим службових обов`язків, припинити або змінити характер такого виконання чи вчинити посягання із помсти за минулу діяльність (постанова Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, справа № 446/1110/14-к).

Аналіз відеозапису речового доказу події, що відбувалась 07 червня 2022 року у холі адміністративної будівлі слідчого управління, підтверджує, що ОСОБА_5 не висловлювала погроз, вела себе адекватно, однак в момент, коли її чоловік ОСОБА_9 намагався покинути приміщення будівлі, скаржився на погіршення стану здоров`я, разом з ним стала намагатись також покинути приміщення, але між двома дверима, у тамбурі, сталася фактично штовханина, яка тривала буквально секунди.

Оскільки відео знято з середини приміщення, то на ньому не видно, як саме отримав тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_7 та в який момент.

Однак дане відео підтверджує, що ОСОБА_5 в лівій руці тримала телефон, яким здійснювала зйомку, в правій руці папери, та в момент коли вона намагалася вийти із приміщення будівлі слідчого управління, видно момент, як ОСОБА_5 розташована у дверному отворі, а у тамбурі між двох дверей відбувається штовханина між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Отже, досліджений судом відеозапис, поза розумним сумнівом доводить, що в момент, як це стверджує обвинувачення, спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, мала місце тиснява, штовханина, що виникла в ході протистояння ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , та в цій обстановці, що склалась, ОСОБА_7 міг отримати синці та крововиливи як в ході протистояння, так і від виступаючих частин дверей, однак без мети спричинення тілесних ушкоджень, що виключає умисність дій, як це встановлено ч. 2 ст. 345 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 будь-яких дій, що свідчили б про спрямованість саме на нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому не вчиняла, окрім того, тримала у руці мобільний телефон проводячи відео зйомку, що було також встановлено у судовому засіданні із показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та з перегляду відеозапису з відеокамери, на якому зафіксовані події що відбувалися 07 червня 2022 року у приміщенні адміністративної будівлі слідчого управління за адресою: місто Дніпро, проспект Слобожанський, 40. (диск із відеозаписом був визнаний речовим доказом).

На цьому відео чітко видно як відбувається боротьба між ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 намагається допомогти чоловіку, та її дії жодним чином не направлені на заподіяння якихось ушкоджень потерпілому.

Суд також критично оцінює показання потерпілого ОСОБА_7 і показання свідка ОСОБА_11 як їх особисту позицію і своє бачення подій, оскільки їх покази повністю спростовуються цим же відеозаписом. Враховуючи зазначене, на думку суду, потерпілий ОСОБА_7 не міг сприймати дії обвинуваченої ОСОБА_5 як умисні дії спрямовані на нанесення їй легких тілесних ушкоджень.

Показання свідка ОСОБА_17 , який здійснював відео фіксацію події вручення ОСОБА_9 про підозру 07 червня 2022 року та свідчив про вчинення ОСОБА_5 якоїсь дії, від чого ОСОБА_7 втратив рівновагу не доводять наявності в діях обвинуваченої ОСОБА_5 умислу на нанесення потерпілому саме легких тілесних ушкоджень при виконанні ним як працівником правоохоронних органів службових обов`язків. Крім того, покази зазначеного свідка підтверджують, що дійсно між двома дверима, які ведуть до виходу із приміщення слідчого управління між ОСОБА_9 і ОСОБА_7 відбувалася боротьба, а у подальшому, ОСОБА_5 виказувала претензії до ОСОБА_7 щодо повернення ним належних ОСОБА_5 грошей відповідно до ухвали слідчого судді.

Суд не виключає, що 07 червня 2022 року, ОСОБА_9 , намагаючись покинути приміщення слідчого управління, не будучи повідомлений про його затримання та обізнаний щодо дій потерпілого ОСОБА_7 , який чинив спротив, намагався блокувати дії ОСОБА_9 шляхом захоплення двома руками, а ОСОБА_5 , будучи під впливом ситуації, що склалась з її чоловіком, намагаючись допомогти останньому, здійснюючи відео зйомку події у приміщенні тамбуру, де відбувався конфлікт, міг мати інтуїтивно тілесний контакт когось із учасників конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 і останнім отримані тілесні ушкодження у вигляді синців та крововиливів, однак умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не мала, дії в часі були миттєвими, як вбачається це з відеозапису камери відеоспостереженя, де зафіксовано події 07 червня 2022 року у приміщенні адміністративної будівлі слідчого управління за адресою: місто Дніпро, проспект Слобожанський, 40, а тому таке діяння не є кримінально карним та не передбачає відповідальність за ч. 2 ст. 345 КК України.

Судом буди досліджені у судовому засіданні слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , які відтворили механізм спричинення отриманих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Показання потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_11 в ході відтворення подій, лише відображають їх особисту позицію і своє бачення події, що відбувалась 07 червня 2022 року у приміщенні адміністративної будівлі слідчого управління та не підтверджують умисність дій обвинуваченої ОСОБА_5 на спричинення умисного заподіяння працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень з зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Інші докази, що були досліджені у судовому засіданні, а саме висновок судово- медичної експертизи №1300 е від 08.06.2022 року, додатковий висновок судово медичної експертизи №2489 е від 24 червня 2022 року, який було проведено за результатами слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_11 і покази експерта ОСОБА_15 лише констатують факт отримання потерпілим ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки та ніяким чином не доводять умислу обвинуваченої ОСОБА_5 на заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Суд не може погодитися з доводами обвинуваченої ОСОБА_5 , що їй не було повідомлено про підозру у порядку, передбаченого КПК України та не відкрито матеріалів досудового розслідування в порушення вимог ст. 290 КПК України.

Судом було оглянуто відеозапис з врученням ОСОБА_5 про підозру від 05 липня 2022 року, який було переглянуто безпосередньо у судовому засіданні та зазначена процесуальна дія була проведена відповідно до вимог КПК України.

Також судом було переглянуто у судовому засіданні флеш накопичувач з відеозаписом ознайомлення ОСОБА_5 з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України і відповідно до відеозапису, ОСОБА_5 слідчим, в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, при закінченні досудового розслідування було відкрито матеріали досудового розслідування у повному обсязі.

Також обвинуваченою ОСОБА_5 на протязі судового розгляду кримінального провадження було заявлено низка клопотань про визнання недопустимим реєстру матеріалів досудового розслідування; допит усіх свідків обвинувачення; усіх письмових доказів наданих стороною обвинувачення.

Реєстр матеріалів досудового розслідування за своєю правовою природою не є доказом у розумінні ст. 84 КПК України, а є додатком до обвинувального акту, відповідно до вимог ст.291 КПК України

Щодо визнання недопустимим усіх доказів, наданих стороною обвинувачення, у тому числі і показань свідків, то суд, у відповідності до вимог ст. 86 КПК України, відповідно до якої доказ, визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, вважає, що обвинуваченою ОСОБА_5 не приведено жодних підстав відповідно до вимог ст. 87 КПК України щодо недопустимості доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому суд не вбачає законних підстав для визнання усіх доказів, наданих стороною обвинувачення недопустимим.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року, зазначено, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріплений у ч.1 ст. 62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості.

Але незважаючи на вищезазначене, приймаючи до уваги загальні засади кримінального провадження, враховуючи що кожному гарантується право на справедливий розгляд його справи незалежним і неупередженим судом і тільки суд наділений правом ухвалювати будь-які остаточні рішення по справі, тому суд зазначає, що провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (див. п. 62 рішення ЄСПЛ від 18 січня 2007 року у справі «Шубінський проти Словенії»).

Також згідно п. 126 рішення ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» Суд наголошував про те, що при застосуванні пункту 2 ст. 6 Конвенції відігравальну роль має тільки справжнє значення заяв, які розглядаються, а не їхнє буквальне формулювання. Підпункт «а» пункту 3 ст. 6 Конвенції не передбачає спеціальних вимог до способів, якими обвинувачений повинен бути проінформованим про характер та підставах обвинувачення проти нього, про що наголошував Суд в п. 53 справи «Плісьє і Сассі проти Франції»; п. 34 «Драсич проти Італії», п. 29 справа «Гіосакіс проти Греції».

У своєму рішенні по справі «Пантелеєнко проти України», заява №11901/02, п.49, Європейський суд з прав людини підкреслює, що вираз «відповідно до закону» значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.

П. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у рішеннях по справах «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 року та «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08.02.1996 року.

Таким чином, оскільки, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тому суд вважає, що судом всім учасникам провадження в даному випадку були створені належні умови щодо справедливого судового розгляду та доведення перед судом своїх правових позицій, що стороною обвинувачення знехтуване, тому всі негативні наслідки невиконання вказаних вимог закону в тому числі і п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, цілком покладаються на сторону обвинувачення. Вказаний висновок суду цілком узгоджується зі ст. 92 ч. 1 КПК України та системним аналізом рішень ЄСПЛ, згідно яких обов`язок доказування обставин та тягар доведення обвинувачення повністю покладено на сторону обвинувачення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доводе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв в практиці Європейського суду з прав людини.

За правилами ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1), обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 3).

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставина, передбачена пунктом 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення), виявляється під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

За таких обставин, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків - не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

Таким чином, оцінюючи та аналізуючи подані сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності, слід дійти висновку, що представлені стороною обвинувачення та досліджені і перевірені судом докази не дають підстав для обґрунтованого, вмотивованого, переконливого висновку про наявність в діях обвинуваченої складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України. Отже, ОСОБА_5 слід визнати невинуватою та виправдати в зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституцією України, статтями 2, 17, 22, 25, 84, 92, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 у пред`явленому їй обвинуваченні, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України, визнати невинуватою та виправдати за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у судовому засіданні не обирався.

Речові докази - оптичні носій інформації DVD R, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1 о