Справа № 405/4949/23
провадження № 1-кс/405/2494/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2023 року №0000587, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лип`янка Шполянського району Черкаської області, громадянину України, перебуваючому на посаді Лип`янського сільського голови Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб, у межах строку досудового розслідування, з визначенням застави у розмірі 745 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що ОСОБА_4 , відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі рішення Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області IX-го скликання № 2-1/20 від 20.11.2020 та результатів виборів Лип`янського сільського голови Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, обраний та перебуває на посаді Лип`янського сільського голови.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_4 є головною посадовою особою Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, очолює виконавчий комітет даної ради та головує на її засіданнях.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ОСОБА_4 , наділений наступними повноваженнями:

- забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

- організує в межах, визначених законодавством, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

- підписує рішення ради та її виконавчого комітету;

- здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету;

- скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

- призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів;

- представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

- укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради

- здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів.

Також, встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Розпорядження Лип`янського сільського голови Звенигородського району Черкаської області № 92/К від 01.07.2021, призначено на посаду начальника земельного відділу Лип`янської сільської ради.

Розпорядженням Лип`янського сільського голови Звенигородського району Черкаської області № 196/К від 31.12.2021, ОСОБА_8 , з 01.01.2022 переведено на посаду начальника відділу архітектури, земельних відносин та житлово-комунального господарства Лип`янської сільської ради.

Відповідно до Посадової інструкції начальника відділу архітектури, земельних відносин та житлово-комунального господарства Лип`янської сільської ради №38 від 31.12.2021, з якою ОСОБА_8 ознайомлений 04.01.2022, останній був наділений наступними завданнями, обов`язками та правами:

-організовувати, виконувати та здійснювати контроль за підготовкою проектів рішень сільської ради, виконавчого комітету, розпоряджень сільського голови та інших розпорядчих документів з питань регулювання земельних відносин, будівництва та охорони навколишнього середовища;

-організовувати роботу щодо підготовки договорів купівлі-продажу, земельних ділянок та забезпечувати їх укладення;

-відповідати за укладення, перегляд, відслідковування виконання договорів оренди земель та проводити роботи по внесенню змін до них згідно чинного земельного законодавства, в тому числі при затвердженні документації про нормативно-грошову оцінку земель населених пунктів громади та у випадку змін законодавства, що впливають на надходження орендної плати за землю;

-вирішувати з керівниками виконавчих органів сільської ради питання, необхідні для виконання покладених функцій (завдань) на відділ, вимагати від них відомості й матеріали з питань, які входять до компетенції начальника відділу;

-одержувати від підприємств, установ, організацій сільської ради інформаційно-довідкові матеріали, необхідні для здійснення повноважень відділу;

-здійснювати у встановленому законом порядку обстеження земельних ділянок щодо дотримання умов їх використання, охорони та відповідності укладеним договорам оренди та ін.

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на момент вчинення кримінального правопорушення на посаді Лип`янського сільського голови та ОСОБА_8 , перебуваючи на момент вчинення кримінального правопорушення на посаді начальника відділу архітектури, земельних відносин та житлово-комунального господарства Лип`янської сільської ради, відповідно до частини 3 статті 18, примітки 1 до статті 364, примітки 2 до статті 368 КК України, пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», статей 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», постійно здійснювали функцію представника органу місцевого самоврядування та являються службовими особами, які займають відповідальне становище.

ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді Лип`янського сільського голови Звенигородського району Черкаської області, будучи службовою особою, що постійно здійснює функцію представника органу місцевого самоврядування, з мотивів жадоби до наживи та незаконного збагачення, вирішив умисно використати свої службові повноваження з корисливих мотивів, а саме з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням влади та службового становища, за наступних обставин.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , будучи фізичною особою-підприємцем, здійснював підприємницьку діяльність в м. Маріуполь Донецької області. У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, починаючи з кінця лютого 2022 року, ОСОБА_9 , був вимушений тимчасово виїхати з м. Маріуполь. В середині травня 2023 року, останній вирішив продовжити здійснення підприємницької діяльності на території Черкаської області, тому в нього виникла необхідність в отриманні в оренду земельної ділянки на території Лип`янської сільської територіальної громади Звенигородського району Черкаської області для здійснення будівництва приміщень майбутнього підприємства.

Приблизно в середині травня 2023 року (точної дати на даний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_9 особисто приїхав до адміністративної будівлі Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с. Лип`янка, вул. Івана Гончара, буд. 1а, де зустрівся з головою ОСОБА_4 для обговорення питання щодо можливості пошуку та отримання земельної ділянки в оренду.

У ході вказаної бесіди у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за вирішення питання щодо надання в оренду земельної ділянки на території Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області шляхом підписання відповідного договору.

Так, з метою реалізації свого злочинного умислу цього ж дня ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з начальником відділу архітектури, земельних відносин та ЖКГ Лип`янської сільської ради ОСОБА_8 , який в силу своїх службових обов`язків володіє інформацією щодо наявності вільних земельних ділянок на території вказаної громади, а також порядку їх отримання в оренду.

У подальшому, в ході вищевказаної бесіди ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, висловили ОСОБА_9 пропозицію щодо надання йому в оренду земельної ділянки площею 9 га, кадастровий номер :05:001:0807. Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 наголосили, що гарантувати позитивне вирішення даного питання та підписання з ним договору оренди можуть лише за умови надання їм неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, таким чином створивши умови для реалізації своїх незаконних дій, направлених на отримання неправомірної вигоди. У той же час, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 висунули вимогу про передачу грошових коштів у два етапи: 1-й етап передача грошових коштів у сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень одразу, та 2-й етап передача ОСОБА_4 та ОСОБА_8 другої частини неправомірної вигоди у сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень після безпосередньо офіційної передачі земельної ділянки в оренду.

У подальшому, 08 червня 2023 року ОСОБА_9 за попередньою домовленістю приїхав до адміністративної будівлі Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с. Лип`янка, вул. Івана Гончара, буд. 1а, для зустрічі з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 для обговорення деталей раніше визначених умов. У ході зустрічі, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 підтвердили свої злочинні наміри щодо отримання неправомірної вигоди у загальному розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, що відповідно до Примітки 1 до ст. 368 КК України є великим розміром, в якості неправомірної вигоди за безперешкодне надання в оренду земельної ділянки та вказали подальший механізм її оформлення. Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 зазначили, що на території земельної ділянки площею 9 га, кадастровий номер :05:001:0807, знаходиться нерухомість фундамент старої будівлі, власність сторонньої особи, яку за їх сприяння ОСОБА_9 має придбати у власника. Після чого, ОСОБА_9 має написати заяву до Лип`янської сільської ради про бажання його вже як власника фундаменту, укласти договір оренди земельної ділянки, на якій розташований вказаний об`єкт нерухомості. На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 як сільський голова укладе з ним договір оренди зазначеної земельної ділянки.

В подальшому 28.06.2023 ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з метою приховання своєї протиправної діяльності за допомогою додатку для дзвінків і обміну повідомленнями WhatsApp зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що останньому необхідно 05.07.2023 приїхати до м. Шпола, Звенигородського району, Черкаської області, де він у подальшому за їх сприяння укладе угоду про купівлю-продаж об`єкта нерухомості, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0807, після чого вони підпишуть договір оренди на вказану земельну ділянку. Разом з цим, ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_9 необхідно додатково надати 2000 доларів США за підготовку землевпорядної документації та вчинення реєстраційних дій.

05.07.2023, близько в 14 год. 30 хв., ОСОБА_9 на виконання вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_8 прибув до нотаріуса у АДРЕСА_2 , де за особистої присутності останніх, уклав з власником нежитлового приміщення ОСОБА_10 договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0807, зареєстрованого в реєстрі за №1300.

В подальшому, реалізовуючи надалі свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, 05.07.2023, близько 19.00 години, перебуваючи біля приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 надали ОСОБА_9 підписаний ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0807 та додаток до нього акт прийому передачі об`єкта оренди без зазначення дати їх укладення та вказали, що офіційна реєстрація договору відбудеться через 5 днів.

Цього ж дня, близько 21 години, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи на території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Листопадове, вул. Перемоги, 235, отримав від ОСОБА_9 раніше обумовлену першу частину грошових коштів в якості неправомірної вигоди в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень за підготовку необхідних документів та укладання договору оренди земельної ділянки.

Після одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, 05.07.2023, о 21 год. 12 хв., ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_4 , було затримано в кафе «Калина», яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Листопадове, вул. Перемоги, 235 в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронного органу.

Слідчий в клопотанні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід - тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що викладені у клопотанні та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими з пред`явленою йому підозрою не погодився, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого або застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання слідчого, не погодилася із розміром застави, яку просив визначити слідчий.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000587 від 24.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.к. 6 витяг з ЄРДР).

26.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.к. 122-127).

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Щодо обґрунтованості підозри:

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколами про проведення НСРД (а.к. 18-31, 32-41), повідомленням про підозру (а.к. 122-127), протоколом обшуку (а.к. 52-58), протоколом обшуку (а.к. 59-64), протоколом обшуку (а.к. 65-76), протоколом допиту свідка (а.к. 91-95).

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обгрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартліпротии Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на данному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 368 КК України.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі « Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 :

- відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачено позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

-відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з урахуванням займаної посади ОСОБА_4 , останній, може вчинити дії направлені на підробку або спотворення документів, з приводу яких отримав неправомірну вигоду.

-відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні, у т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення, не з`являтися за викликом прокурора, слідчого, слідчого судді, суду у провадженні, впливати на свідків тощо;

- відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі стосовно осіб, які дають покази підтверджуючі його вину, будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і як результат, схильною до вчинення інших кримінальних правопорушень, крім того, інші правопорушення ОСОБА_4 , може вчиняти з метою протиправного збагачення для вирішення фінансових питань, пов`язаних із обставинами, вказаними у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК. Так, на даний час протиправні дії, підозрюваного викриті з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із чим останній може вчинити протиправні дії на продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,4, 5 ч.1 ст. 177 КК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, як того вимагають положення ст.178 КПК України.

Таким чином, вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому слідчий суддя, оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та неможливість запобігання наявному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження слідчого судді у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 його суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про його особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя приходить до висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_4 як альтернативу, застави в розмірі, що становить 372 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Такий розмір застави слідчим суддею визначається з урахуванням виключного випадку, а саме пред`явленої ОСОБА_4 підозри за ч.3 ст. 368 КК України, з урахуванням факту підриву підозрюваним авторитету органів місцевого самоврядування та беручи до уваги дію воєнного стану на території України.

Саме такий розмір застави та передбачені КПК України обов`язки у разі її внесення, на думку слідчого судді, не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, тяжкості злочину, що інкримінується підозрюваному, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку підозрюваного під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання підозрюваним обов`язків (вказаний висновок відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).

Разом з тим, слідчий суддя не бере до уваги визначену слідчим заставу у розмірі 745 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на яку під час розгляду клопотання посилався прокурор, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України визначення розміру застави є виключною компетенцією слідчого судді.

Щодо заяви директора сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Глиняна» ОСОБА_11 та директора Лип`янського ліцею Лип`янської сільської ради Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_12 , в якій вони просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистої поруку та зобов`язалися втяти підозрюваного на особисту поруку, слідчий суддя відзначає, що ОСОБА_11 у призначений до розгляду день та час у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 КПК України кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Щодо громадянина ОСОБА_12 , який бажав взяти підозрюваного на поруки, слідчим суддею відзначається, що з урахуванням встановлених даних про особу, з якою, як вказав підозрюваний він знайомий приблизно рік, а до цього знайомий через спільних знайомих, вказана особа не є такою, що заслуговує на довіру, а тому відсутні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистої поруки.

Таким чином, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, строком на 60 днів.

З урахуванням зазначеного клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто з 15 год. 50 хв. 07.08.2023 року до 15 год. 50 хв. 05.09.2023 року.

Визначити розмір застави у розмірі 372 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 998 448 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі № 0000587 від 24.05.2023.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 в строк до 05.09.2023 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Черкаській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 15 год. 50 хв. 05.09.2023.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13