Єдиний унікальний номер 341/765/23
Номер провадження 1-кп/341/128/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 28.01.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, не працюючого, судимого 02.10.2020 Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці. Звільнений з місць позбавлення волі 08.02.2021 по відбуттю строку покарання, судимість не знята та не погашена.

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185, кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області вищезазначене кримінальне провадження,

в с т а н о в и в :

27.01.2023 близько 08-45 годин ОСОБА_3 , проходячи повз відділення АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться по вул. С. Стрільців, 27 у м. Бурштин Івано-Франківської області побачив на бруківці поблизу банкомату банківську розрахункову картку № НОМЕР_1 , емітовану в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , вирішив таємно її викрасти.

ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що ніхто із сторонніх осіб не спостерігає за його діями, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також розуміючи, що банківська картка належить комусь із місцевих жителів і ця особа може повернутись за загубленою річчю, щоб поновити контроль над своїм майном, усвідомлюючи, що вказана банківська картка, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 13, 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку певної особи, що видається тільки банківською установою, припускаючи, що на картковому рахунку вказаної картки можуть знаходитися грошові кошти, з метою подальшого викрадення з вказаної пластикової банківської розрахункової картки № НОМЕР_2 , емітованої в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 , грошових коштів, таємно викрав її.

Цього ж дня, 27.01.2023, після таємного викрадення зазначеної банківської картки ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що при розрахунку банківською карткою через термінал не потрібно вводити пін-код доступу, вирішив вчинити їх викрадення шляхом оплати за товар у торгівельних закладах.

Так ОСОБА_3 , близько 08-50 годин зайшов у приміщення магазину «Алкоголь і Тютюн», що знаходиться по вул. С. Стрільців, 27 у м. Бурштин, де, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, почергово придбав одну пачку сигарет «PARLIAMENT Carat», вартістю 89,90 гривень та одну пачку сигарет «SOBRANIE London», вартістю 130,0 гривень, за які розрахувався викраденою банківською карткою АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , емітованою в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_6 .

Не припиняючи злочинні дії, ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки грошових коштів із карткового рахунку вказаної банківської картки, цього ж дня, 27.01.2023, близько 09-00 годин зайшов у приміщення аптеки «Аптека №1», що знаходиться по вул. Р. Шухевича, 2 у м. Бурштин, де, діючи умисно, придбав два одноразові шприци "Solocare", ємністю 20 мл вартістю 3,0 гривні кожен, контейнер «Teta» для забору сечі, ємністю 120 мл вартістю 4,90 гривень, пляшку мінеральної води «Девайтіс», ємністю 0,5 л вартістю 9,50 гривень, упаковку підгузок для дорослих Seni (Сені) Standard, вартістю 158,76 гривень, блістер таблеток «Левана IC 0002 г», у кількості 10 штук, вартістю 262,0 гривень, тюбик мазі «Левомеколь 5%», ємністю 40 г вартістю 59,0 гривень, упаковку розчину для ін`єкцій «Налбуфін», з вмістом у ній 5 ампул ємністю по 2 мл кожна загальною вартістю 324,0 гривень, а всього майна на загальну суму 825,56 гривень, за які теж розрахувався вказаною банківською карткою.

Всього, у період з 08-50 годин до 09-01 години 27.01.2023 ОСОБА_3 викрав вказаним чином з банківської картки ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 1045,46 гривень, у результаті чого заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану вище суму.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину та кримінального правопорушення-проступку за вищезазначеними обставинами, щиро розкаявся та пояснив, що скоїв злочин внаслідок скрутного матеріального становища. Не заперечував проти зібраних по справі доказів, просив їх не досліджувати та розглядати справу згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла у судовому засіданні пояснила, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, завдані збитки їй відшкодовано повністю. Не заперечує щодо застосування положення ч. 3 ст. 349 КК України. Просила суворо не карати обвинуваченого.

Переконавшись у тому, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, правильно розуміє зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджується з кваліфікацією вчинених діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події скоєних кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у їх вчиненні.

Згідно ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Оцінивши у сукупності показання обвинуваченого, відомості, що характеризують його як особу, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальному правопорушенні-злочині та проступку, та знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, та умисних дій, які виразились у таємному викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів за ч. 1 ст. 357 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, у тому числі за корисливі злочини; має постійне місце реєстрації та проживання; перебуває на обліку у лікаря нарколога; за поданою характеристикою скарг від сусідів у виконком міської ради на нього не надходило; офіційно не працює; проживає зі співмешканкою; зі слів добровільно утримує малолітнього сина, 2012 року народження.

ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, та кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся, вибачився перед потерпілою, що судом, згідно ст. 66 КК Украіни визнається як обставини, що пом`якшують покарання.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Крім того, суд визнає обставиною, що пом"якшує покарання ОСОБА_3 добровільне відшкодування завданого збитку потрпілій у розмірі 1100 грн..

Висловлення каяття з боку обвинуваченого узгоджується із його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення та подальшою поведінкою у суді щодо визнання вини та відшкодування шкоди, що свідчать про його щирість.

Визнання вини та надання пояснень під час досудового розслідування суд розцінює як добровільні дії ОСОБА_3 , спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину.

Вчинення злочину ОСОБА_3 повторно суд, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК Украіни, визнає обставиною, що обтяжує покарання.

Суд зауважує, що думка потерпілої сама по собі не має вирішального значення при призначенні покарання, враховується в сукупності з усіма іншими обставинами по кримінальному провадженню, не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд врахує, що він вчинив кримінальний проступок та тяжкий злочин; має не зняту і не погашену судимість.

Суд також приймає до уваги перебування ОСОБА_3 на замісній терапії (посвідчення учасника ЗПТ), що потребує постійного прийому таблеток від наркотичної залежності, а також діагноз у ОСОБА_3 - ЗЗТБ у вигляді фіброзу (туберкульоз категорії 5, гр.5.1), що потребує постійного амбулаторного лікування та спостереження.

В той же час, стороною захисту не надано суду даних, які унеможливлюють застосування до ОСОБА_3 покарання, не позбавленого з ізоліцією від суспільства.

Враховуючи наведене, характер кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції частини 1 статті 357 КК України та у виді позбавлення волі в межах санкції частини 4 статті 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, незначної вартості викраденого майна та думки прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту, суд вважає, що мета покарання, визначена в ч. 2 ст. 50 КК України, буде досягнута при призначенні обвинуваченому покарання у виді арешту з урахуванням усіх обставин, які пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, та вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши ОСОБА_3 покарання у виді арешту, яке буде законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є справедливим балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, а тому положення ст. 75 КК України не підлягають застосуванню.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився 16.04.2023 року.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 369, 370-374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- за частиною 1 статті 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень;

- за частиною 4 статті 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК Украіни у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Речові докази:

-банківську (розрахункову) картку № НОМЕР_2 емітовану до АТ «ПриватБанк», яка зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000019 від 28.01.2023 - повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

-дві упаковки сигарет марки «SOBRANIE» та марки «PARLAMENT Carat» (яка на момент видачі відчинена і у якій знаходиться 10 сигарет (цигарок)), що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області знищити;

- CD-R диск марки «Verbatim» із надписом «вх.955915- ВБ від 16.02.2023», який зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити у вказаних матеріалах;

-фіксальні чеки № 5449 від 27.01.2023, № 5450 від 27.01.2023, № 27744 від 27.01.2023, № 27745 від 27.01.2023, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження-знищити;

- завірену копію виписки руху коштів по банківському рахунку НОМЕР_3 емітованого до АТ «ПриватБанк» на двох аркушах та знімок екрану із мобільного додатку (банкінгу) «Ргіvаt24» на одному аркуші, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА