Справа № 495/6487/23
№ провадження 1-кс/495/1343/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

За участю скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області від 06.03.2019 про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

22.06.2023 до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області від 06.03.2019 про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України, в якій він просив:

- поновити строк оскарження постанови від 06.03.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000325 від 25.07.2013 року;

- постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області від 06.03.2019 про закриття кримінального провадження № 0000325 від 25.07.2013 року скасувати;

- поновити досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000325 від 25.07.2013 та направити матеріали кримінального провадження до органу досудового розслідування для подальшого направлення до суду з обвинувальним актом.

Короткий виклад змісту поданої скарги.

Скаржник ОСОБА_3 зазначив, що за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч. ст. 190, ч.3 ст. 191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст.382 КК України проводилось досудове розслідування в рамках якого 12.06.2018 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, не зважаючи на зазначене, прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області 06.03.2019 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000325 від 25.07.2013 року.

Скаржник зауважує, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин провадження. Органом досудового розслідування у кримінальному проваджені допущені порушення ст. ст. 91, 94, 110, 284 КПК України, а також загальних вимог КК України, передбачених ст. 2 КК України. Попри вимоги закону про об`єктивність доказів слідчий не здійснив належних дій по встановленню істини не вжив жодних заходів для складання обвинувального акту і направлення його до суду відносно винної особи.

Позиції сторін.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, вимоги скарги підтримав, зазначив, що неодноразово на протязі тривалого часу звертався до прокурора з заявами щодо стану та організації проведення досудового розслідування, однак фактично отримував лише формальні відповіді у вигляді відписок.

Представник Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та Білгород-Дністровської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, надали матеріали кримінального провадження № 0000325 від 25.07.2013.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000325 від 25.07.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч. ст. 190, ч.3 ст. 191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст.382 КК України.

У відповідності із вимогами КПК України, слідчий зобов`язаний вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права (абзац сьомий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу) від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Як вбачається з надісланих матеріалів кримінального провадження №0000325, постановою прокурора місцевої Білгород-Дністровської прокуратури Одеської області від 06.03.2019 року винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_4 складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1ст. 191, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст.191 , ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки проведеним досудовим розслідуванням не встановлений корисливий мотив та умисел на вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень з метою заволодіння майном потерпілих.

Не погоджуючись з вказаною постановою ОСОБА_3 02.05.2019 року подано до Саратського районного суду Одеської області скарга на постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000325 від 25.07.2013року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст.191, ч. 1 ст.382 КК України, мотивуючи наступним.

Як вбачається з ухвали Саратського районний суд Одеської області від 07.05.2019 по справі № 513/781/15-к, провадження № 1-кс/513/181/19 слідчим суддею при вивчені матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначена вище постанова прокурора про закриття кримінального провадження вмотивована та необхідні процесуальні дії проведено, ознаки складу кримінального правопорушення відсутні. Доводи скарги про «кришування шахраїв» не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження з урахуванням чого у задоволенні скарги на постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000325 від 25.07.2013року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст.191, ч. 1 ст.382 КК України - відмовити.

Не погодившись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_3 та інші особи, що оскаржували постанову подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити їх скаргу та скасувати постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 25.07.2013року.

Апелянти посилались на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 372 КПК України, постанова прокурора про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є невмотивованою та не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення. Зокрема, апелянти посилаються на те, що особа здійснила розтрату ввіреного йому майна, зокрема зернових культур, переданих йому на зберігання за цивільно-правовими угодами та до цього часу не повернув кошти за реалізоване ним зерно, а також шахрайським шляхом заволодів їх майном.

Як вбачається з ухвали Одеського апеляційного суду від 22.05.2019 апеляційний суд вважає, що в оскаржуваній постанові прокурор дав вірну оцінку необізнаності особи про наявність виконавчого провадження №46531566 щодо стягнення з нього боргу у сумі 60468 грн. та прийшов вірного висновку про відсутність доказів, що дії особи підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, оскільки останній не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та його не попереджено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.

Окрім того, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження,оскільки апеляційна скарга потерпілих,а також доводи потерпілого в апеляційному суді,не містять будь-яких доказів на підтвердження того,що слідчийабо прокурор не виконали будь-яких слідчих дій,проведення яких ініціювалися потерпілими. Зокрема потерпілі не послалися не на одну слідчу дію, про яку вони клопотали перед слідчим або прокурором, яка не була виконана останніми в рамках даного кримінального провадження.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000325 від 25.07.2013 року, апеляційним судом встановлено, що доводи апелянтів про неповноту досудового розслідування є не обґрунтованими, на підставі чого апеляційну скаргу ОСОБА_3 та інших осіб залишено без задоволення, а постанову прокурора про закриття кримінального провадження без змін.

ОСОБА_3 та інші особи, що оскаржували постанову звернулись з касаційною скаргою в якій зазначили, що не погоджуються із вказаними рішеннями, просять переглянути в касаційному порядку та ставлять питання про поновлення строку на їх оскарження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Саратського районного суду Одеської області від 07 травня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 травня 2019 року.

Частиною 4 ст.38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Статтею 110 КПК передбачено, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим (дізнавачем) постанови.

Рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Пунктом 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 по справі "Михалкова та інші проти України" зазначено, що відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто потребує під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ч.2ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 2 ст.93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Водночас, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених п.2 ч. 5 ст. 110 КПК України, а саме: з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу. Тобто, рішення слідчого повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Дослідивши надані в ході розгляду скарги матеріали, зважаючи на викладене у скарзі слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування були прийняті всі необхідні заходи, на підставі чого орган досудового розслідування прийшов до висновку про відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справі «Аднаралов проти України» від 27.11.2014 року (заява №10493/12). (п. 43, 48 -49)

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження органом досудового розслідування були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, постанова прокурора від 06.03.2019 про закриття кримінального провадження не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 284, 303-307, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області від 06.03.2019 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 від 25.07.2013 в порядку ст.303 КПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1