ЄУН 174/384/23
н/п 1-кп/174/33/2023
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2023 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000018 від 03.04.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, не одружений, освіта професійно-технічна, працює водієм автотранспортних засобів філії «ВГМК» АТ «ОГХК», військовозобов`язаний, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 21.03.2023, близько 20:00 год, знаходився навпроти будинку АДРЕСА_2 , де також знаходилась потерпіла ОСОБА_6 , яка є його матір`ю, і в ході швидкоплинного діалогу з якою у ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

У той же день, тобто 21.03.2023, близько 20:05 год., ОСОБА_5 , продовжуючи

знаходитись у вищевказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний

умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій

ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних

дій, знаходячись в положенні навпроти ОСОБА_6 приблизно на відстані витягнутої

руки, кулаком лівої руки наніс останній один удар в область правого ока, внаслідок чого

потерпіла ОСОБА_6 , не встоявши на ногах, впала на землю, після чого

ОСОБА_5 , побачивши наближення поліцейського службового транспорту з місця події втік в

напрямку будівлі КЗ «Культурно-діловий центр» Вільногірської міської ради

Дніпропетровської області, який розташований по вул.ім.Ю.М.Устенко, 26, в

м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області.

Після цього, ОСОБА_5 , 21.03.2023, близько 22:00 год., знаходячись навпроти

будинку

АДРЕСА_2 , де також знаходилась потерпіла ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , не зупиняючись на досягнутому, розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою доведення свого єдиного злочинного умислу до кінця, підійшов до ОСОБА_6 ззаду та знаходячись в даному положенні на відстані витягнутої руки від

останньої, правою рукою штовхнув її в область спини посередині, внаслідок чого остання впала на землю, а ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому, правою та лівою

ногами, почергово, наніс не менше 2-х ударів в ліве плече та ліву бічну поверхню черева

ОСОБА_6 .

Своїми діями ОСОБА_5 навмисно спричинив ОСОБА_6 тілесні

ушкодження у вигляді синців на шкірі обох повік правого ока, на шкірі лівого плеча, на

шкірі по лівій бічній поверхні черевної стінки, на шкірі лівого колінного суглобу, садна на

спинці носу, які згідно п.п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості

тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995,

відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Сторонами надана до суду угода про визнання винуватості, укладена 28 квітня 2023 року між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , обставини, яка пом`якшує його покарання, якою є щире каяття, обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах та покарання, яке він повинен понести за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання згідно вимог ст.ст.394, 424, 473, 474, 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; покарання, зазначене в угоді, з ним узгоджено і може виконати взяті на себе зобов`язання, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 21.03.2023 прийшов додому, але мати ОСОБА_6 не впустила його у квартиру. Виникла сварка, в ході якої наніс їй один удар кулаком лівої руки в око, в цей час побачив автомобіль працівників поліції та пішов до свого друга, який проживає по АДРЕСА_3 . Пізніше біля цього будинку зустрів матір, сварка продовжилася, штовхнув її руками в спину, а після того, як вона впала, наніс їй 2 удари ногами по тулубу. З кваліфікацією його дій згоден, у вчиненому щиро кається. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, яку він в змозі виконати реально.

Прокурор ОСОБА_3 угоду підтримав, пояснив, що угода відповідає вимогам КК України та КПК України та інтересам суспільства, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву згідно з якою просить розглядати справу у її відсутність, проти затвердження угоди не заперечує.

Захисник ОСОБА_4 надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що угода обвинуваченим укладена добровільно, наслідки її затвердження та невиконання йому роз`яснено, тому просить угоду затвердити.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005), а також враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд, на підставі ч.1 ст.67 КК України, відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, має постійне місце проживання та роботи, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває (а.с.45,46,41).

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази по справі: 2 оптичні диски формату DVD-R з відеозаписами слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 (а.с.36,38) слід зберігати в матеріалах справи.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 376, 468, 469, 472,473, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 квітня 2023 року, укладену між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речові докази по справі: 2 оптичні диски формату DVD-R з відеозаписами слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 - зберігати в матеріалах справи.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України, оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1