Провадження №11-кп/824/2725/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурор ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, із середньою освітою, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2002 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.12.2004 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2006 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2012 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 2 роки;

- вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.12.2014 за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений 15.12.2016 умовно-достроково із невідбутим терміном покарання 10 місяців 1 день;

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.10.2017 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням статей 70, 71 КК України, до покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі;

- вироком Харківського районного суду Харківської області від 19.02.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.07.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням статей 70, 71 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі; звільнений 26.06.2020 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 25 жовтня 2021 року близько 15 год. 50 хв., у ОСОБА_8 , який перебував у торговій залі магазину «Епіцентр К», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 20-Д, виник умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв зі стелажів товари, які належить ТОВ «Епіцентр-К», а саме: свердло по металу багатоступінчате «Compass 6-32мм», у кількості 3 шт., загальною вартістю 811 грн. 05 коп. (без урахування ПДВ) та ЧВ-шапку, у кількості 1 шт., вартістю 215 грн. (без урахування ПДВ), а всього товару на загальну суму 1 026 грн. 05 коп. (без урахування ПДВ), який заховав до сумки чорного кольору, що була при ньому.

Виконавши усі дії, які ОСОБА_8 вважав необхідними для доведення свого умислу до кінця, останній направився до виходу з магазину, та не розрахувавшись за викрадене майно, намагався залишити приміщення магазину, однак свої дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_8 міг би спричинити ТОВ «Епіцентр-К» майнову шкоду на загальну суму 1 026 грн. 05 коп. (без урахування ПДВ).

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у закінченому замаху на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вироком Оболонськогоо районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 25 жовтня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року в частині призначення міри покарання та замість позбавлення волі, призначити обмеження волі на той же строк.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував наявність малолітніх дітей у обвинуваченого.

Апелянт звертає увагу на те, що після смерті його дружини діти знаходяться на утриманні хрещеної матері, яка знаходиться у тяжкому матеріальному становищі.

Також обвинувачений акцентує увагу на тому, що при зміні йому міри запобіжного заходу його основним наміром є працевлаштування з метою перерахування коштів на утримання своїх дітей.

Крім того, обвинувачений просить врахувати той факт, що його неправомірними діями не було нанесено матеріальних збитків а потерпіла сторона не має претензій.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2022 скасувати, ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.07.2019, остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню полягає у тому, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 безпідставно не застосовано положення ч. 1 ст. 71 К К України та не призначено останньому остаточне покарання за сукупністю вироків.

Крім того, як вбачається з вимог на судимість, ОСОБА_8 не відбув покарання за вироком Комінтернівського районного судом міста Харкова від 26.07.2019 за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, із застосуванням ст. ст. 70,71 КК України у виді 4 років позбавленні волі. І тому суд його має засудити за новий злочин та керуючись вимогами ст. 71 КК України частково або повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 26.07.2019, чого судом І інстанції зроблено не було.

Також важливо і те, що злочин обвинувачений вчинив не відбувши жодного дня покарання у виді 4 років позбавлення волі за вироком Комінтернівського районного судом міста Харкова від 26.07.2019, яким ОСОБА_8 засуджено за вчинення 5-ти різних епізодів крадіжок у 2017 році, у зв`язку з чим ОСОБА_8 потребує застосування більш суворого покарання, згідно норми ст. 71 КК України, більше 4 років позбавлення волі. Безліч не знятих і не погашених судимостей у ОСОБА_8 в сукупності свідчать про його свідому позапроцесуальну поведінку.

Відтак на думку прокурора даний вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування кримінального закону, який підлягає застосуванню, що призвело до неправильно призначеного ОСОБА_8 покарання, який не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого та є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання і ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити та заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора і заперечив щодо своєї апеляційної скарги, захисника, який підтримав думку обвинуваченого.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Разом із тим, доводи прокурора про незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

За змістом ст. 65 КК України суд призначає покарання:

у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частиниКК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин,

відповідно до положеньЗагальної частини КК України;

враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції цих вимог закону дотримався у повному обсязі. Призначаючи обвинуваченому покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який офіційно не працевлаштований, має на утриманні 3-х малолітніх дітей, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому, обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочинів. Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції призначив ОСОБА_11 покарання у межах санкції інкримінованої йому статті, з яким погоджується і колегія суддів, і підстав для призначення більш м`якого покарання, як про те просить в апеляційній скарзі обвинувачений, не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються як на матеріалах провадження, так і на нормах закону.

Щодо доводів обвинувачено, що потерпіла сторона не має претензій до нього, то ця обставина не може визнаватись такою, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, оскільки шкода для обвинуваченого не настала у зв`язку із тим, що злочин не був доведений до кінця із причин, які не залежали від волі обвинуваченого.Зокрема, обставин для пом`якшення покарання обвинуваченому, як щире каяття та наявність у нього на утриманні дітей, враховано судом першої інстанції при призначенні йому покарання.

За вказаних обставин, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Разом із тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора.

Згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №11 від 06 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого,ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

П. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Засадами ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 статті 71 КК України визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, що ОСОБА_8 було засуджено 19.02.2018 вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України, із застосування ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. З 27.12.2017 обраховується початок строку відбування покарання. 14.03.2021 вказаний вирок набрав законної сили. 01.08.2019 ОСОБА_8 доставлено до ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» для відбуття покарання. 14.10.2019 обвинуваченого переведено до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для подальшого відбуття покарання у зв`язку із розглядом касаційної скарги. 26.06.2020 ОСОБА_8 звільнено по відбуттю строку покарання, який виїхав до місця проживання на той час у місто Харків.

Окрім того, 26.07.2019 ОСОБА_8 засуджено Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі. При цьому, судом відповідно до ч.4 ст. 70 КК України враховано покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 19.02.2018.

Як зазначено у мотивувальній частині вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року вказано, що у зв`язку з відсутністю клопотання прокурора міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 не обирати. У резолютивній частині вироку питання про міру запобіжного заходу не зазначено, при цьому судом визначено, що строк відбування покарання ОСОБА_8 необхідно обчислювати з 26.07.2019 та зараховано відбуте ним покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.10.2017 року з 27.12.2017 по 25.07.2019 включно із розрахунку день за день.

Так, 26.06.2020 ОСОБА_8 звільнено із ДУ «Київський слідчий ізолятор» по відбуттю строку покарання, яке він почав відбувати 27.12.2019 та відбув у виді 2 років 6 місяців саме за вироком Харківського районного суду Харківської області від 19.02.2018.

Тому, запобіжний захід ОСОБА_8 за попереднім вироком, а саме Комінтернівським районним судом м. Харкова від 26 липня 2019 року, за яким його засуджено до 4 років позбавлення волі, не обирався, і покарання за цим вироком обвинувачений не відбув.

Відповідно вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК року до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 71 КК шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 червня 2012 року, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців.

Відповідно до вироку Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27 грудня 2017 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

За ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2018 року, більш суворим покаранням за даним вироком призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК до покарання призначеного за даним вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Також в резолютивній частині вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року вказано, що строк відбування покарання за вказаним вироком ОСОБА_8 слід обчислювати із 26 липня 2019 року, зарахувавши повністю відповідно до ч. 5 ст. 72 КК відбуте ним покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року з 27 грудня 2017 року по 25 липня 2019 року включно із розрахунку день за день.

Відповідно до вироку Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року за наслідками розгляду апеляційних скарг засудженого та прокурора констатовано незастосування місцевим судом положень ст. 71 КК з огляду на те, що ОСОБА_8 не відбув покарання, призначене Комінтернівським районним судом м. Харкова від 26 липня 2019 року, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Оскаржуваним вироком на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 , покарання не врахував вищенаведені положення закону, призначивши обвинуваченому таке покарання, яке є меншим невідбутого за попереднім вироком, чим було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновками про те, що враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, призначене судом першої інстанції покарання є співмірним вчиненому діянню, однак, при визначені розміру остаточного покарання колегія суддів враховує положення ст. 72 КК України щодо правил складання покарань.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про незастосування судом першої інстанції закону, який підлягає застосуванню, а саме ст. 71 КК України, при ухваленні вироку, а тому вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням свого вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 покарання, призначене Комінтернівським районним судом м. Харкова від 26 липня 2019 року, у виді 4 років позбавлення волі, не відбув та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Колегія суддів, вважає за необхідне на підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року.

За даних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду вироку Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року та підлягають до задоволення.

Вище зазначені обставини, відповідно до вимог ст.ст. 413, 420 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції, яким слід призначити ОСОБА_8 , ч. 2 ст.15, за ч. 2 ст.185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, у відповідності до положень ч. 1 ст. 72 КК України, приєднати не невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року, остаточно призначити покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 25 жовтня 2021 року.

Керуючись ч.15, ст.615, 376, 404, 405, 407, 418, 419,420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Оболонської окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати в частині призначено покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 липня 2019 року, призначити ОСОБА_8 , остаточне покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 рахувати з 25 жовтня 2021 року.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .