Справа № 173/221/23
Номер провадження1-кп/173/89/2023
В И Р О К

іменем України

11 травня 2023 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000001 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Корнило-Наталівка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою загальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.08.2022 року Верхньодніпровським районним судом, Дніпропетровської області, за ст.249 ч.1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 27.10.2022 року о 18:10 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов на адресу мешкання раніше знайомої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є фактичним власником будинку, розташованого по АДРЕСА_2 .

Після чого, перебуваючи в одній із кімнат вказаного будинку, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої остання наказала ОСОБА_4 залишити територію її домоволодіння. Після чого, ОСОБА_4 , проігнорував законні вимоги власниці будинку, та прийшовши в стан сильної агресії, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, в ході конфлікту з потерпілою, умисно, цілеспрямовано, вкусив схопивши зубами щелепи за ліве передпліччя ОСОБА_5 , а в подальшому вкусив зубами щелепи за вказівний палець правої руки ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді садна лівого передпліччя, які згідно висновку судово-медичного експерта № 60-Е від 17.01.2023 року - відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкодження» Наказу №6, МОЗ України від 17.01.1995 року), ушкодження у вигляді рани 2-го пальця правої кисті, яка ускладнилась флегмоною правої кисті - відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаючи тривалий розлад здоров`я понад 21 добу (п.п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6, МОЗ України від 17.01.1995 року).

Ушкодження виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо зубами людини.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах обвинувачений спричинив їй тілесні ушкодження. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується посередньо, вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить рецидив кримінальних правопорушень, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, яке на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2022 року, остаточне покарання необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України, за сукупністю вироків.

Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпілі ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявили, цивільний позов до суду не надали.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторони кримінального провадження клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.331 КПК України не заявляли, а тому дане питання не обговорювалось.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2022 року у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, остаточно призначити покарання до відбуття у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, у порядку виконання вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, не обирається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1