1Справа № 335/3479/23 1-кс/335/1178/2023
УХВАЛА
05 травня 2023 року м. Запоріжжя
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.01.2023 року надійшла заява ОСОБА_8 про те, що невідома особа (тел.моб.: НОМЕР_1 ), під приводом працевлаштування її чоловіка на роботу за кордоном, шляхом обману, шахрайським шляхом, заволоділа її грошовими коштами на суму 21 300 гривень, які вона 27.12.2022 перевела на карту № НОМЕР_2 .
02.05.2023 на підставі ухвали слідчого в період часу з 11 год. 30 хв. по 13 год. 44 хв. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , офісне приміщення за місцем здійснення діяльності гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено наступне:
- 5 карт мобільних операторів «Водафон», серійні номера: 1) НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ;
- документи на 37 аркушах та 2 диска для лазерних систем зчитувача, упаковано в спец. пакет № PSP4246485;
- документи в кількості 871 аркушів, упаковано в спец. пакет PSP 4183857;
- печаті в кількості двох штук;
- записні блокноти в кількості 12 штук, 14 скріч карт та 2 стартових пакета, упаковано в спец. пакет PSP 4246486;
- мобільні телефони в кількості 20 шт, 4 (чотири) задні кришки, один зарядний пристрій та 7 аккумуляторних батарей, упаковано в спец. пакет PSP 4246488;
- системний блок HP CZC 044B9HW, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- системний блок HP CZC 0121P441, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- системний блок „Сінкцентр MG006DNC, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- системний блок „фуджитсу YLST011258, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- системний блок „Сінкцентр MG01LA2E, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- системний блок HP CZC 0417BPY, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- системний блок HP TPF 218090KG, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- системний блок «Фуджитсу» YLCT039619, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- системний блок HP CZC 8447WCA, упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;
- мобільні телефони POCO» imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 упаковано до паперового конверту;
- 2 системні блоки HP CZC 0318500 та DELL 151682, документи на 807 аркушах, упаковано в спец. пакет PSP 4246490;
- 5 (п`ять) записних блокнотів, упаковано в спец. пакет PSP 4246489;
- 3 (три) сім-карти, упаковано в паперовий конверт;
- 2 системні блока, упаковано в полімерний пакет та опечатано біркою.
Вищевказані речі були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
Посилаючись на те, що вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт вищезазначеного майна.
Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та наполягав на його задоволенні. В обгрунтування вимог клопотання посилався на те, що обшук було проведено за місцем діяльності ОСОБА_4 , відносно якого є обгрунтовані підстави вважати про його причетність до вчинення кримінального правопорушення, вилучені договори містять його підписи, отже вилучене майно може бути доказом його причетності до кримінального правопорушення, що підлягає встановленню шляхом проведення слідчих дій. А також вважає, що під час огляду вилученого майна можливо будуть встановлені нові епізоди злочинної діяльності.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проти клопотання заперечував. Наполягав на тому, що у даному кримінальному провадженні не здобуто доказів, які б свідчили про те, що офісне приміщення, у якому було проведено обшук, є місцем діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка могла бути пов`язана із вчиненням кримінального правопорушення. Підставами проведення обшуку слідчий зазначав, що у своїй діяльності ОСОБА_4 використовує відповідний сайт у мережі Інтернет, але ним особисто встановлено, що зазначений сайт не є активним та не працює. Вважає, що органом досудового розслідування не наведено жодних об`єктивних даних про те, що кримінальне правопорушення, за фактом якого проводиться досудове розслідування, випливає із діяльності ОСОБА_4 або ОСОБА_5 . Крім того, вважає клопотання необгрунтованим, оскільки у даному кримінальному провадженні потерпіла особа не допитана, жодних слідчих дій не проведено, обставини кримінального правопорушення не встановлені.
Для розгляду клопотання викликалася адвокат ОСОБА_9 , яка була присутня під час проведення обшуку, згідно з протоколом обшуку, однак у судове засідання вона не з`явилася.
Дані щодо інших осіб, які б підлягали виклику у судове засідання, як володільці тимчасово вилученого майна, встановити не представилося можливим.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Вбачається, що, надаючи дозвіл на проведення обшуку, слідчий суддя виходив з наданих на час його розгляду матеріалів, з яких вбачалося, що діяльність гр. ОСОБА_4 , який є фізичною особою-підприємцем, полягала в укладенні договорів з клієнтами з приводу їх працевлаштування за кордоном, які сплачували грошові кошти шляхом перерахування на банківські картки, і існували об`єктивні підстави вважати, що за вищевказаною адресою можуть знаходитись дані, які мають значення для досудового розслідування.
Присутній у судовому засіданні представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечував здійснення діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за зазначеною адресою та належність їм вищезазначеного майна. Ці доводи органом досудового розслідування не спростовані.
Наданими слідчому судді матеріалами клопотання про арешт вилученого майна не доведено, яке доказове значення воно має у даному кримінальному провадженні. В ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено, які відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, містяться у вилученому майні.
Як вбачається з наданих матеріалів та не спростовано прокурором у судовому засіданні, органом досудового розслідування не було проведено першочергових слідчих дій відносно зазначеного вилученого майна, з метою встановлення його відповідності критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, яким воно не відповідає на час розгляду клопотання.
Будь-яких даних щодо призначення судових експертиз або інших процесуальних дій, з метою встановлення у вилученому майні ознак речових доказів, а також даних щодо можливої причетності осіб, у яких воно було вилучено, до вчинення кримінального правопорушення, будь-яких доказів обставин, які б обумовлювали мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на це майно, в ході розгляду клопотання слідчому судді не надано.
На переконання слідчого судді, припущення щодо наявності у вилученому майні даних можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, не обґрунтовують підстави накладення арешту на вилучене майно, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, у межах даного кримінального провадження.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно, зазначене у клопотанні, не обгрунтовано, отже не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи, у зв`язку з цим клопотання слідчого про накладення арешту є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 167, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено , за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1