Справа № 390/544/23
Провадження № 1-кп/390/300/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 ,

представника сектора ювенальної превенції ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 20.03.2023, стосовно:

неповнолітнього ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровоград, громадянин України, навчається в ЦВПУ ім. М. Федоровського, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

03 квітня 2023 року з Кропивницької окружної прокуратури для розгляду до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 20.03.2023, про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

З клопотання вбачається, що близько 21 год. 30 хв. 03.03.2023 ОСОБА_6 прибув до зупинки громадського транспорту, розташованої біля вулиці Південна с. Овсяниківка Кропивницького району Кіровоградської області, де зустрів ОСОБА_4 . Далі в ході виниклої під час розмови сварки ОСОБА_6 , діючи умисно, цілеспрямовано та розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, стоячи навпроти ОСОБА_4 , завдав останньому один удар кулаком в область лівого ока від чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Вказаними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді ран обох повік лівого ока з пошкодженням інтермаргінального краю. Згідно з висновком судово-медичного експерта від 28 березня 2023 року № 307 вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я строком понад 6 діб, згідно з п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітній ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вищевказаного суспільно-небезпечного діяння визнав повністю та пояснив суду, що під час розмови із потерпілим ОСОБА_4 він з ним посварився та наніс удар кулаком. У вчиненому щиро кається.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 ..

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_8 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання прокурора.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусового заходу виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 ..

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 та неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 не заперечували проти застосування щодо ОСОБА_6 заходів виховного характеру.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Факт вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч. 2 ст. 125 КК України, в судовому засіданні доведено його показами, та іншими матеріалами кримінального провадження, які в силу вимог ст. 349 КПК України не досліджувалися.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності лише за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 22 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Відповідно до пункту 7 цієї ж Постанови передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.

Водночас, у судовому засіданні судом було з`ясовано, що мати неповнолітнього ОСОБА_6 не позбавлено батьківських прав.

При розгляді клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Особу ОСОБА_6 , який за місцем навчання та проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше суспільно-небезпечних діянь не скоював. Також суд враховує вік неповнолітнього ОСОБА_6 , місце його проживання. Так останній проживає із матір`ю, двома братами та сестрою.

ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 15 років, згідно зі ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

При вирішенні питання про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру, суд також враховує приписи ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до яких, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього (малолітнього), керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.

З огляду на зазначене вище, враховуючи критичне ставлення ОСОБА_6 до інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, здатність його матері забезпечити позитивний виховний вплив на ОСОБА_6 та здійснювати постійний контроль за його поведінкою, врахувавши думку представників сектора ювенальної превенції та служби у справах дітей, законного представника, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру зазначених у клопотанні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 498, 500-501 КПК України, суд

постановив:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 від 20.03.2023, відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді передачі неповнолітнього під нагляд його матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1