ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3419/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/749/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 190 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 квітня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000166 від 22.02.2021, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 квітня 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, офіційно не працюючого, з середньою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше був судимим:

- 28.03.2016 року Ленінським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 190 КК України до 1 року 8 місяців обмеження волі, на підставі статті 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 07.07.2015 року по 09.12.2015 року із розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає чотири дні обмеження волі та визнано таким, що відбув повністю покарання;

- 20.02.2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання 11.09.2020 умовно-достроково строком на 1 рік 3 місяці 20 днів, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, з призначенням йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 статті 71, частини 4 статті 81 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2018 у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 14 лютого 2021 року приблизно о 06 годині 30 хвилин, знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , у знайомого ОСОБА_9 , де керуючись раптово виниклим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, надав ОСОБА_9 неправдиву інформацію про те, що знає спосіб, як заробити грошей за допомогою його мобільного телефону «Іphone 7 Silver 32 Gb», частину з яких обіцяв віддати йому. При цьому ОСОБА_8 попросив ОСОБА_9 дати йому свій мобільний телефон на декілька днів, після чого поверне його. ОСОБА_9 , введений ОСОБА_8 в оману, погодився на пропозицію останнього та вони разом направились до станції метро «Холодна гора», що розташована за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 147, де ОСОБА_9 на прохання ОСОБА_8 передати свій мобільний телефон, довіряючи йому та розраховуючи на отримання прибутку, передав останньому свій мобільний телефон «Іphone 7 Silver 32 Gb», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/4934-ТВ від 04.03.2021 року- 3 900 гривень 00 копійок, яким ОСОБА_8 в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 15.02.2021 приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись в районі станції метро «Холодна гора» по вул. Полтавський шлях, 147 у м. Харкові, зустрівся із своїм знайомим гр. ОСОБА_10 , з яким у нього існували довірчі відносини та, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, висловлюючи неправдиву інформацію щодо перевірки надходження грошей на мобільний рахунок своєї сім картки попросив у ОСОБА_10 його мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9А 2/32 Gb» ,не маючи наміру повертати його. Після цього ОСОБА_10 , довіряючи ОСОБА_8 , передав йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9А 2/32 Gb», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/4931-ТВ від 10.03.2021 року - 2 205 гривень 83 копійки, яким ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 2 205 грн. 83 коп.

Крім того, 19.02.2021р., приблизно о 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , звернувся до своєї знайомої гр. ОСОБА_11 , з якою в нього існували довірчі відносини, та з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, попросив у ОСОБА_11 мобільний телефон «ZТЕ Вlade А7 2019 2/32 Gb», щоб зателефонувати, не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон.

ОСОБА_11 , введена ОСОБА_12 в оману, передала йому мобільний телефон «ZТЕ Вlade А7 2019 2/32 Gb», вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/4932-ТВ від 05.03.2021 року 1 606 гривень 33 копійки, який ОСОБА_8 не повернув ОСОБА_11 та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальну шкоду у розмірі 1 606 грн. 33 коп.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене йому судом першої інстанції покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на повне визнання вини та відшкодування потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного, його відношення до скоєного злочину, та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статтей 50,65 КК України, а саме врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше був судимим, вчинив кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від покарання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності немає, неодружений, немає будь-яких осіб на утриманні, офіційно не працює, тривалий час переховувався від суду, через що оголошувався у розшук.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 КК України суд визнав повне визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, не можливе без його ізоляції від суспільства та правильно призначив покарання, відповідно до вимог частини 1 статті 71, частини 4 статті 81 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Призначення більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення. Саме такий вид і міра покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність пом`якшення строку призначеного покарання, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, був судимий за скоєння злочинів проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, злочин, за який обвинуваченого засуджено оскаржуваним вироком, скоєно ним в період умовно-дострокового звільнення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обвинувачений своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, належних висновків для себе не робить, є особою, яка наполегливо не бажає ставати на шлях виправлення.

Поміж з цим, обвинуваченим ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не наведено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та призначення йому більш м`якого покарання.

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: