Справа № 461/4808/22
Провадження № 1-кс/461/3629/23
УХВАЛА
05.07.2023 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 22.06.2023 постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 вищевказаний об`єкт нерухомого майна визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до матеріалів провадження наявні достатні підстави вважати, що він є об`єктом кримінально протиправних дій, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відтак, з метою збереження речового доказу від кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження; забезпечення збереження речового доказу; з метою запобігання можливості подальшого незаконного використання невстановленими особами зазначеного вище об`єкту нерухомого майна, який визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом; з метою тимчасового позбавлення права будь-яким фізичним особам, та/або юридичним особам на відчуження, розпорядження та/або користування вищевказаним майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, та можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним, до вирішення питання про повернення майна в порядку, встановленому законом, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому необхідно накласти арешт на вищевказане нерухоме майно.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у заяві просить суд проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Підставою для внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення слугувала заява ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заволодіння шляхом шахрайства її грошовими коштами в особливо великому розмірі під приводом продажу об`єкта нерухомого майна.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 повідомила, що 20.03.2015 вона та її син ОСОБА_8 стали власниками нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі площею 698, 9 кв. м. під літерою «Б-3» за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності вони набули на підставі нотаріально посвідчених та зареєстрованих в реєстрі за № 878 та № 882 договорів купівлі-продажу 1/2 ідеальної частки в праві власності на нерухоме майно від 20.03.2015, укладених ПАТ «Банк «Київська Русь» з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Так, 13.03.2015 ПАТ «Банк «Київська Русь» з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складено Протокол про наміри укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі. Зокрема, у п. 6.2 Протоколу зазначено, що на момент підписання Основного договору сума, що становить вартість нерухомого майна, повинна бути повністю сплачена Покупцями на рахунок Продавця № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк «Київська Русь».
Зі сторони ПАТ «Банк «Київська Русь» дані Договори підписані представником банку ОСОБА_10 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який діяв на підставі Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 20.03.2015 за реєстровим № 773, яка була видана керівником банку ОСОБА_12 .
Водночас, 19.03.2015 на підставі постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорій неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №61 про запровадження строком на три місяці з 20.03.2015 по 19.06.2015 включно, тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у вказаній банківській установі (термін дії тимчасової адміністрації постійно продовжувався та діє по теперішній час). Тим же рішенням призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_13 .
Тобто, уповноважена особа ОСОБА_13 , згідно Постанови набув всі повноваження органів банку та органів контролю ПАТ «Банк «Київська Русь» з дня початку тимчасової адміністрації, а саме з 00 год. 00 хв. 20.03.2015.
Отже, станом на 20.03.2015 ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_10 не мали повноважень на укладання та підписання будь-яких договорів від імені ПАТ «Банк «Київська Русь». У тому числі договорів купівлі-продажу нерухомого майна з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вказане підтверджується постановою Верховного Суду у справі № 462/4045/15 від 16.12.2020, якою визнано Договори купівлі-продажу від 20.03.2015, укладені між ПАТ «Банк «Київська Русь», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нікчемними та витребувано із їхнього володіння на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», яке є правонаступником ПАТ «Банк «Київська Русь», нежитлову будівлю за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 214.
Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заподіяна матеріальна шкода на суму 5 700 000, що з врахуванням індексу інфляції станом на серпень 2022 року становить 7 610 640, 00 грн. та є особливо великим розміром.
Проте, 26.06.2020 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» через електронний майданчик реалізовано вищевказане майно через електронні торги ТОВ «Держзакупівля онлайн», переможцем якого стало ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
Надалі, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_14 з однієї сторони, як продавцем, підписано з ТОВ «ФК «Інвест Хаус» ОСОБА_15 , як покупцем, договір №UA-EA2020-06-19-000027-b/42 купівлі-продажу майнових прав щодо вищевказаного нерухомого майна. У подальшому, ТОВ «Інвест Хаус» відчужило вищевказане нерухоме майно га користь ТОВ «Вітал-Х», уклавши договір купівлі-продажу.
Також варто зазначити, що 03.11.2022 скеровано запит про проведення камеральної перевірки щодо законності дій державного реєстратора ОСОБА_16 .
В подальшому в рамках кримінального провадження проведено огляд приміщення по АДРЕСА_1 , літ Б-3, з метою проведення оціночно-будівельної експертизи. Також дане приміщення визнано речовим доказом.
22.06.2023 постановою слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 вищевказаний об`єкт нерухомого майна визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідно до матеріалів провадження наявні достатні підстави вважати, що він є об`єктом кримінально протиправних дій, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів.
Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
В задоволенні решти вимог клопотання, - відмовити.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_17 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1