12.09.2023 Єдиний унікальний номер 205/5917/23
1-кп/205/863/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/863/23 Справа № 205/5917/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000044 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, має середню спеціальну освіту, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони 2 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію" з 27 лютого 2022 року призваний на військову службу за мобілізацією та з 27 лютого 2022 року по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

На почаку березня 2023 року (більш точну дату та час під час досудового гозслідування встановити не виявилось за можливе), перебуваючи в місті Дніпро в трамваї №9, поміж сидінь знайшов посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_2 від 16.02.2017 на ім`я ОСОБА_5 , яке залишив зберігати за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, ОСОБА_3 , який усвідомлював, що вказане посвідчення є офіційним документом, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, та яке згідно з чинним законодавством України надає право на безоплатний проїзд залізничним транспортом, виник злочинний умисел, направлений на підроблення даного посвідчення, з метою використання його для безоплатного проїзду у залізничному транспорті.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , на початку березня 2023 року (більш точну дату та час під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документа, діючи умисно, самостійно підробив посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_3 від 16.02.2017 року на ім`я ОСОБА_5 , шляхом внесення в нього змін а саме: вклеїв в посвідчення свою фотокартку.

Окрім цього, 14.05.2023 о 16 год. 45 хв., ОСОБА_3 знаходячись за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна 11, біля входу до центральної зали залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, палив тютюнові вироби у невідведеному для цього місці, тим самим порушив ч. 1 ст. 175-1 КУпАП ( куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом), через що до ОСОБА_3 звернулись працівники патрульної поліції, та повідомили, що він вчинив адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відносно нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, та згідно ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію" співробітники патрульної поліції попросили ОСОБА_3 надати документ, що посвідчують його особу та громадянство України, в цей самий час у останього виник злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, та ОСОБА_3 пред`явив співробітникам поліції підроблене посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_3 від 16.02.2017 року на ім`я ОСОБА_5 , чим фактично використав вказаний вище підроблений документ.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 358 КК за ознаками підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем та ч. 4 ст. 358 КК за ознаками використання завідомо підробленого документа.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час знайшов знайшов посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_2 від 16.02.2017 на ім`я ОСОБА_5 , в яке вклеїв власну фотокартку та використав його для посвідчення своєї особи працівникам поліції.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежить дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 358 КК, як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до категорії кримінальних проступків, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше не судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, негативно характеризується за місцем несення служби.

До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, яке буде відповідати вимогам статей 50, 65 КК України і буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати принципам індивідуалізації та співмірності покарання.

Разом з цим, відповідно до ст. 69-1 КК, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання із застосуванням статті 69-1 КК України добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується (відсутність цієї ознаки не є перешкодою для застосування спеціальних правил призначення покарання) тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно (висновок, сформульований у постанові Верховного Суду України від 14 квітня 2016 року).

З огляду на вказані положення кримінального закону та оскільки ОСОБА_3 визнав свою провину у повному обсязі, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, а також, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, 4 ст. 358 КК є кримінальними проступками з формальним складом, тобто не передбачають заподіяння шкоди, як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, суд доходить висновку про необхідність призначення покарання з урахуванням положень ст. 69-1, 70 КК.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/104-23/17098-ДД, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на її проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 358 КК у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисяча сімсот) гривень;

за ч. 4 ст. 358 КК у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

На підстав ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/104-23/17098-ДД у розмірі 1434 гривні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази, яким визнано бланк серії В-І №009527 посвідчення інваліда війни, заповненого на ім`я ОСОБА_6 та який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1