печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві судове провадження за скаргою захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру, у кримінальному провадженні №0002309 від 17.11.2021, ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В :

20.07.2023 до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_3 в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення про підозру, у кримінальному провадженні №0002309 від 17.11.2021, ОСОБА_4 .

В обґрунтування доводів та вимог скарги адвокат вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, оскільки вручене з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру та без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, вважає підозру необґрунтованою, у повідомленні про підозру відсутні фактичні обставини події, підтвердженні доказами, які б вказували на наявність складу злочину. Окрім цього, захисник зазначив, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002309 від 17.11.2021 сплинув.

Захисник підозрюваного подав до суду клопотання про розгляд скарги без його участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002309 від 17.11.2021 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 22.02.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, складене в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002309 від 17.11.2021 слідчим у провадженні - начальником відділення слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві майором поліції ОСОБА_5 .

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Так, згідно з ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 абз. 2 ч. 1); підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 абз. 2 ч. 1). Отже, ст. 277 КПК України регламентує, що в обох випадках ідеться про одну й ту саму особу прокурора. Більше того, за структурою повідомлення про підозру, визначеною в Кодексі й навіть розбитою на пункти, підпис прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, ставиться після роз`яснення прав підозрюваного (п. 7 абз. 2 ч. 1). Тому роз`ясняти права підозрюваного має виключно прокурор, який прийняв процесуальне рішення, - склав, тобто безпосередньо здійснив, повідомлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Разом з тим, повідомлення про підозру ОСОБА_4 , хоч і складено, проте стороною обвинувачення жодним чином не було доведено, що воно було належним чином вручено останньому, що вказує на недотримання порядку його вручення, у зв`язку із наступним.

Так, окрім іншого під час судового розгляду встановлено, що 02.03.2022 слідчим Печерського УП ГУНП у м. Києві прийнято рішення про зупинення кримінального провадження та оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у розшук.

Так, з постанови від 02.03.2023, яку було долучено адвокатом до матеріалів скарги, вбачається, що кримінальне провадження № 0002309 зупинено, у зв`язку з тим, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, оскільки не прибуває на виклики слідчого. Окрім цього, вбачається, що слідчий вважає, що всі необхідні дії направлені на місцезнаходження підозрюваного виконанні, а тому є необхідність у зупинення кримінального провадження та в оголошенні в розшук підозрюваного ОСОБА_4 .

Наряду з вказаним, ухвалою слідчого судді від 27.06.2023 вказану постанову слідчого скасовано.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що підозрюваний знаходився в м. Києві, що підтверджено поясненнями свідків.

Також, міститься лист відповідь Адмінстрації Державної прикордонної служби України, в якому зазначено, що ОСОБА_4 з 01.01.2022 по 20.03.2023 рік не перетинав кордон.

Окрім цього, суд звернув увагу, що слідчий у постанові посилається на те, що підозрюваний не з`явився на виклики 25.02.2022, 28.02.2022 та 01.03.2022 року, а тому варто вказати, що загальновідомою та такою, що не потребує доказування є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

Окрім цього, під час розгляду даної скарги слідчим суддею встановлено, що 29.06.2023 слідчий Печерського УП ГУНП у м. Києві звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002309 від 17.11.2021 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, адвокат вказує, що у долучених документах до клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу містяться рапорти працівників поліції та фото дверей квартири і робочого офісу ОСОБА_4 , проте жодного пояснення свідків, таких як сусідів чи працівників офісу, щодо підтвердження відсутності останнього за місцем проживання чи роботи відібрано не було, а також не зібрано й інших доказів про його відсутність.

Наряду з вказаним, стороною обвинувачення дані доводи жодним чином спростовано не було.

Крім того, як вбачається з матеріалів скарги, на адресу ОСОБА_4 були направлені повідомлення про підозру, пам`ятка про права підозрюваного, а також три повістки про виклики на 25.02.2022, 28.02.2022 та 01.03.2022 року, без дати їх складання.

Так, адвокат вказує, що у зазначених матеріалах містяться накладні та чеки про відправлення кореспонденції за номерами 050 та 069 то, за номерами яких ОСОБА_4 були направлені повідомлення про підозру, пам`ятка про права підозрюваного, а також три повістки без дати їх складання.

Однак, згідно з даних сайту АТ «УКРПОШТА» та відповідно до зазначених у накладних трекінгових кодів відправки, дані про відправлення за номерами 050 та 069 відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Так, слідчий суддя приймає до уваги, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час, а тому до такого направлення повідомлення про підозру у вказаний період, слідчий суддя відноситься критично.

Наряду з вказаним, стороною обвинувачення не надано будь-яких інших доказів, які б свідчили, що вчинення відповідних дій для належного вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

При цьому, ключовим є те, що особа отримує таке повідомлення під розписку.

Слід зазначити, що положенням норм статтей 276, 277, 278 КПК України не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому, на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (частини друга, третя статті 276 КПК).

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.ст. 277, 278 КПК України письмове повідомлення про підозру складається, підписується та вручається, а у разі неможливості такого вручення направляється у спосіб, визначений для вручення повідомлень, в оригіналі та в одному екземплярі.

Варто зауважити, що право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в статті 6 Конвенції права на справедливий суд. Так, стаття 6 § 3 a) вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51). Стаття 6 § 3 a) Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).

Як вже зазначалось вище, законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.

Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття «здійснити повідомлення про підозру».

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що слідчим недотримано процедури вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 22.02.2022 року.

Окрім того, слід зазначити, що згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Поряд із цим, у рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Зважаючи на викладені обставини, недотримання положень процесуального закону при повідомленні особі про підозру, тягне за собою й взагалі його відсутність, та вказує на неналежність зібраних доказів отриманих після встановлених порушень.

З огляду на вище викладене, слідчий суддя знаходить слушними доводи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри.

Окрім цього, Кримінальний процесуальний кодекс чітко передбачає, що у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення кримінального провадження строк із дня її винесення до дня її скасування слідчим суддею включається у строки досудового розслідування (абз. 2 ч. 5 ст. 219 КПК).

Проте, процесуальні наслідки після скасування що слідчим суддею, що прокурором постанови слідчого про зупинення досудового розслідування повинні бути однаковими. Процесуальні помилки сторони обвинувачення не можуть обмежувати права та Інтереси сторони захисту.

Таким чином, у разі скасування постанови про зупинення кримінального провадження строк із дня винесення відповідної постанови слідчого до дня її скасування судом включається у строки досудового розслідування.

За вказаного можна прийти до висновку, що строки у кримінальному провадженні №0002309 від 17.11.2021 закінчилися 24 квітня 2022 року, натомість не дивлячись, що сторона обвинувачення про місце і час судового розгляду була повідомлена належним чином, представник в судове засідання не з`явився та не надав доказів, які б могли спростувати доводи сторони захисту та висновки до яких прийшов слідчий суддя при постановлення даного судового рішення.

За наведених вище обставин, враховуючи, що органом досудового розслідування не дотримано порядок повідомлення особі про підозру, та своє підтвердження знайшли доводи, викладені стороною захисту у поданій скарзі, враховуючи, що ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід та не перевірявся статус підозрюваної особи, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру скасувати.

Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги захисника щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки кримінально процесуальним законом не визначено механізм реалізації таких дій.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0002309 від 17.11.2021, про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України від 22.02.2022.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1