Справа №359/4939/23
Провадження №1-кс/359/896/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 р м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у приміщенні суду клопотання представника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Єдність» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000186 від 28.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Єдність», звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з вказаним клопотанням, в якому просить: скасувати, накладений в рамках кримінального провадження № 0000186 від 28.01.2023 року арешт на трактор колісний CLAAS AXION 950; трактор колісний CLAAS XERION НОМЕР_1 ; сівалку HORSCH MAESTRO 24 SW, заводський № НОМЕР_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підставою для накладення арешту, зокрема на зазначені об`єкти сільськогосподарської техніки, слугують наступні обставини. У 2022 році між ТОВ «Сат Агро», ТОВ «Світ Агротехніки» з одного боку та третіми особами і іншого боку було укладено договори поставки кукурудзи в обсязі 18 541,64 тон. В забезпечення виконання зобов`язань перші передали в заставу своїм контрагентам сільськогосподарську техніку. При цьому, в оскаржуваній ухвалі навіть не зазначається яку саме техніку. Далі, суд посилається на невиконання ТОВ «Сат Агро» та ТОВ «Світ Агротехніки» своїх господарських зобов`язань, у зв`язку із чим останні, начебто, продали заставлену техніку іншим господарським товариствам. Заявник вважає, що арешт на майно СТОВ «Єдність», було накладено необґрунтовано.

В матеріалах справи містяться п`ять договорів застави, через які начебто і було розпочато кримінальне провадження. Проте, арештоване майно не міститься в переліках заставного майна у жодному із договорів застави, вказані одиниці техніки не мають жодного правового чи фактичного зв`язку із кримінальним провадженням.

Відтак, жодної застави зазначеного вище майна не було і не могло бути, а тому суд дійшов хибного висновку про необхідність арешту сільськогосподарської техніки.

Крім того заявник вважає, що арештоване майно не має ознак, визначених ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Між ТОВ «Світ Агротехніка» та третіми особами виникли взаємні господарські зобов`язання. За логікою органу досудового слідства суть ознак шахрайства в діях керівництва ТОВ «Світ Агротехніка» та ТОВ «Сат Агро» полягає в тому, що ще в момент укладення договору поставки кукурудзи останні ввели в оману контрагентів та вже мали умисел на не оплату вартості придбаної кукурудзи в розмірі 96 451 096,24 грн. В подальшому ТОВ «Світ Агротехніка» продало с/г техніку (поміж якої начебто були і арештовані об`єкти), яка була в заставі у контрагентів за договором поставки кукурудзи (хоча як було з`ясовано, ніякої застави не було зареєстровано і не могло бути). Відтак, обставинами об`єктивної сторони шахрайства, які підлягають доказуванню в даному випадку, є саме введення контрагентів в оману щодо укладення договору поставки або зловживання довірою. Відсутність цих складових злочину взагалі виключає можливість характеризувати дії керівництва ТОВ «Світ Агротехніка» та ТОВ «Сат Агро» як злочин та свідчить про невиконання взятих на себе зобов`язань, що не є предметом кримінального судочинства, а пов`язані із цим вимоги належить розглядати в порядку саме господарського судочинства.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 подане клопотання підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури проти скасування арешту заперечила та повідомила, що станом на час розгляду вказаного клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, арешт накладений судом на вказані речи є необхідним для забезпечення кримінального провадження.

Представник потерпілої сторони у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, що скасування арешту у вказаному провадженні було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, в результаті чого рішення суду першої інстанції було змінено проте, арешт не скасовано.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника потерпілого, думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 28.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в діях директора ТОВ «Світ Агротехніки» ОСОБА_7 , директора ТОВ «САТ АГРО» ОСОБА_8 та директора ТОВ «ТЕРРА АГРАРІС» ОСОБА_9 , які укладаючи договори поставки кукурудзи та передаючи в заставу техніку, яку в подальшому приховують на територіях інших суб`єктів господарювання, без наміру ведення законної господарської діяльності та з метою особистого збагачення за рахунок продажу товару отриманого шляхом шахрайства, вбачаться ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Представником потерпілих юридичних осіб в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов для відшкодування завданих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 збитків на загальну суму 96 451 096, 24 грн.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Слідчий суддя погодився з доводами клопотання та прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на сільськогосподарську техніку, зокрема, Сівалку точного висіву HORSCH MAESTRO 24 SW № 24581602; Трактор колісний JOHN DEERE 9510R 1RW9510RCCP004110; Трактор колісний CLAAS AXION 950 № НОМЕР_3 ; Трактор колісний CLAAS XERION 5000 TRAC №78200157 з метою збереження їх як речових доказів.

Не погоджуючись з вказаним висновком, власник майна сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Єдність» звернулося до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2023 року по справі 359/1452/23.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 травня 2023 року апеляційні скарги директора Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Єдність» (далі СТОВ) ОСОБА_10 та директора ТОВ «Сільгосптехніка НОВА» ОСОБА_11 на ухвалу слідчого Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2023 року задоволено частково. Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000186 від 28.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме на сільськогосподарську техніку, зокрема: Сівалка точного висіву HORSCH MAESTRO 24 SW № 24581602; Трактор колісний JOHN DEERE 9510R 1RW9510RCCP004110; Трактор колісний CLAAS AXION 950 № НОМЕР_3 ; Трактор колісний CLAAS XERION 5000 TRAC № НОМЕР_4 в частині заборони користування скасовано. Постановлено в цій частині нову ухвалу, якою відмовлено старшому слідчому в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в задоволенні його клопотання щодо заборони користування сільськогосподарською технікою, зокрема: Сівалка точного висіву HORSCH MAESTRO 24 SW № 24581602; Трактор колісний JOHN DEERE 9510R 1RW9510RCCP004110; Трактор колісний CLAAS AXION 950 №A2300116; Трактор колісний CLAAS XERION 5000 TRAC № НОМЕР_4 . В решті ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2023 року залишено без змін.

Слідчий суддя зазначає, що в ухвалі від 10 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду погодилася з висновком слідчого судді викладеними в ухвалі про накладення арешту на вказане майно та зазначила, що матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна або його представник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

У той же час, оцінюючи наведені ОСОБА_6 у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки такі доводи не спростовують висновків колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду викладених в ухвалі від 10 травня 2023 року, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні. В ухвалі зазначено, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна. Отже, залишається актуальним забезпечення їх схоронності. Крім того, на збереженні арешту наполягав і прокурор.

Крім того прокурор в судовому засіданні зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі триває, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 10.05.2023 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, що на теперішній час не відпала.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити даному кримінальному провадженню.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно, висновки судового рішення від 10.05.2023 р. про доцільність накладення арешту не спростовують, та не доводять, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба. Отже, зазначені обставини не можуть свідчити про наявність підстав, передбачених ст. 174 КПК України, для задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

За таких обставин, оскільки особою, яка звернулася з вказаним клопотанням загалом не доведено, що потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді арешту майна, відпала або арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування арешту майна відсутні, в застосуванні арешту потреба не відпала, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 100, 167-171, 174, 303, 376, 537-539 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді остаточна та апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 26.06.2023 року о 13 год.45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1