Провадження №11-кп/801/453/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 в режимі

відеоконференції,

ОСОБА_14 в режимі

відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000153 від 03.05.2017, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2023, яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання:

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з дня набрання вироку законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_13 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання, тобто з 04.05.2017 по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2018 шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Початок строку відбування вирішено покарання рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_12 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання, тобто з 04.05.2017 по день звільнення з під варти, тобто по 01.02.2023 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , непрацюючого, із неповною середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2017 шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_14 остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з дня набрання вироку законної сили.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_14 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання, тобто з 04.05.2017 по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_15 - задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_15 25 100 грн у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 200 000 грн у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_13 , переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, ІНФОРМАЦІЯ_4 вступив із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у попередню злочинну змову, направлену на вчинення розбійного нападу.

Цього ж дня близько 03:00 год., реалізовуючи свій злочинний умисел та попередньо розподіливши між собою ролі, ОСОБА_12 разом із ОСОБА_14 , рухаючись по вул. Тімірязєва в м. Вінниці, помітили раніше незнайомого ОСОБА_16 , який йшов їм на зустріч в напрямку вул. Коцюбинського. Помітивши, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння та не зможе у такому стані чинити відповідний опір, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вирішили протиправно заволодіти належним йому майном, а саме: чоловічою сумкою, яка знаходилась при ньому. З цією метою, ОСОБА_12 зателефонував до ОСОБА_13 , який перебував в приміщенні «Лото маркет», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 32 та під час телефонної розмови повідомив, що по вул. Тімірязєва рухається чоловік у нетверезому сані, відносно якого модна вчинити напад з метою заволодіння його майном, на що той погодився.

Після завершення телефонної розмови, реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи у відповідності до попередньої домовленості, ОСОБА_12 із ОСОБА_14 почали йти слідом за ОСОБА_16 , а ОСОБА_13 , вийшовши з вищевказаного приміщення, почав рухатись останньому назустріч.

Коли ОСОБА_16 , на вулиці Тімірязєва поряд із будинком № 44/4 в м. Вінниця порівнявся із ОСОБА_13 , останній діючи умисно, у відповідності до попередньої злочинної домовленості із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які знаходились неподалік та у разі необхідності могли надати ОСОБА_13 допомогу у подоланні опору потерпілого чи попередити його про появу сторонніх осіб, наблизився до ОСОБА_16 . Застосовуючи насильство небезпечне для життя потерпілого в момент заподіяння ОСОБА_13 невстановленим слідством предметом, що мав колюче-ріжучі властивості, та який знаходився при ньому, наніс ОСОБА_16 численні удари в область голови, шиї, тулуба та кінцівок, спричинивши тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 349 від 29.05.2017 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 виявлено забійні рани голови, колото-різані рани голови, грудної клітини справа, правого надпліччя по задній поверхні, лівого плеча (2), правого та лівого стегон, синці в очних ділянках, правого ліктьового суглобу, садна в виличній ділянці зліва, лівого передпліччя, правого променево-зап`ястного суглобу, в ділянці колінних суглобів.

Забійна рана голови, синці в очних ділянках та правого ліктьового суглобу, садна виличної ділянки зліва, лівого передпліччя, правого променево-зап`ястного та колінних суглобів спричинені від дії твердих тупих предметів; рана в ділянці голови, грудної клітини справа, правого передпліччя по задній поверхні, лівого плеча (2), правого та лівого стегон спричинені від дії предмета, що мав колючо-ріжучі властивості, можливо, ножа.

Смерть ОСОБА_16 настала від колото-різаного поранення правого стегна з ушкодженням стегнової вени, яке ускладнилось масивною крововтратою.

Колото-різане поранення правого стегна у ОСОБА_16 , яке супроводжувалось масивною крововтратою мало ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть у причинному зв`язку зі смертю.

Інші ушкодження у ОСОБА_16 описані в п. 1 висновку судово-медичного експерта мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Ушкодження у ОСОБА_16 спричинені незадовго до смерті, можливо в ніч з ІНФОРМАЦІЯ_4. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 соматичних захворювань, які могли спричинити смерть не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_16 виявлено етиловий алкоголь в концентрації 2,3% та 2,7 % відповідно. Така концентрація алкоголю в крові згідно ориєнтировочної таблиці у живих осіб може відповідати середнього ступеню алкогольного сп`яніння.

Після спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 забрав наплічну сумку потерпілого, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 908 від 19.08.2017 становить 312 грн., в якій знаходились грошові кошти у сумі 2 000 грн., після чого, спільно з ОСОБА_12 і ОСОБА_14 з місця скоєння злочину зникли та розпорядились майном потерпілого на власний розсуд, спричинивши йому матеріальної шкоди на загальну суму 2 312 грн.

Не погодились з вироком суду та подали апеляційні скарги:

-Адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_14 просить скасувати вирок в частині обвинувачення ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 187 КК України, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_14 виправдати в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Захисник вказує на відсутність прямих доказів причетності свого підзахисного до розбійного нападу на ОСОБА_16 . Попередньої домовленості між ОСОБА_14 , ОСОБА_12 і ОСОБА_17 про вчинення злочину не було. ОСОБА_14 не виконував ніяких дій, які могли бути кваліфіковані як напад на ОСОБА_16 , він лише був свідком події. Також захисник вказує на безпідставне призначення покарання ОСОБА_14 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням попереднього вироку, оскільки закінчився строк давності виконання вироку.

-обвинувачений ОСОБА_14 вказує, що ні досудовим слідством ні в судовому засіданні не зібрано достатньо доказів, які можуть з достовірністю підтвердити його участь в розбійному нападі. Жодних домовленостей про вчинення злочину між ним та іншими обвинуваченими не було. Він лише висловив ОСОБА_12 свої думки про можливість когось пограбувати. Він не виконував ніяких дій, які могли бути кваліфіковані як напад на ОСОБА_16 , а був лише свідком події. Також вказує на безпідставність врахування покарання за попереднім вироком в силу закінчення строку приведення того вироку до виконання. Просить вирок скасувати, а його виправдати.

-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 порушує питання про зміну вироку Вінницького міського суду від 01.03.2023, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_13 з ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 15 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і як наслідок неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Захисник вказує на відсутність в ОСОБА_13 корисливого мотиву на незаконне заволодіння майном ОСОБА_16 . ОСОБА_13 визнає, що тілесні ушкодження, які призвели до смерті ОСОБА_16 , він заподіяв на ґрунті раптової неприязні до останнього. Тілесні ушкодження не заподіювались ОСОБА_13 в життєво важливі органи, а фактично носили хаотичний характер. Вказує на недопустимість доказів, а саме протоколів слідчих експериментів, оскільки ОСОБА_12 і ОСОБА_14 в судовому засіданні вказали, що покази дали зі слів працівників поліції, які чинили на них тиск. Обвинуваченим та захисникам не було відкрито відеозаписи слідчих експериментів. Захисник стверджує, що жодних доказів, які б свідчили про наявність змови, корисливого мотиву та незаконного отримання коштів чи інших цінностей, які належали потерпілому, її підзахисним немає. Також вказує на суворість призначеного покарання.

-обвинувачений ОСОБА_13 стверджує, що не скоював розбійного нападу та навмисного вбивства, а лише захищався від п`яного перехожого. Вказує на отриманням ним самим ножового поранення в бійці з потерпілим. Переконаний у відсутності доказів, а пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 вважає суперечливими та незрозумілими. Вказує, що речі в потерпілого не забирав. Просить скасувати вирок та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, вину в якому визнає повністю.

-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалений з істотним порушенням кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню і постановленням судового рішення про закриття провадження по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_12 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Захисник переконана, що досудовим слідством не було доведено наявність попередньої злочинної змови між обвинуваченими, направленої на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_16 . Вважає недопустимим доказом слідчий експеримент від 06.05.2017. Покази дані її підзахисним під час слідчого експерименту є самообмовленням внаслідок тиску працівників поліції.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинувачених та їх захисників на підтримку своїх апеляційних скарг, потерпілих та прокурора, які заперечили щодо задоволення апеляційних скарг, просили вирок суду залишити без змін, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 , ОСОБА_18 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації їх дій ґрунтуються на зібраних в кримінальному провадженні доказах.

Доводи обвинувачених та захисників про відсутність попередньої змови на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_16 , недопустимість доказу слідчого експерименту в силу вчинення тиску з боку працівників поліції на обвинувачених ОСОБА_18 та ОСОБА_12 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Відповідно до висновку службового розслідування щодо неправомірних дій працівників Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 22.01.2019, слідчі експерименти із обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_14 були проведені відповідно до вимог КПК України із залученням захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , які на момент проведення слідчого експерименту жодних заяв та зауважень не надавали, що і відображено в протоколах проведення слідчих експериментів.

В ході проведення слідчих експериментів від 06.05.2017 обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_14 чітко, послідовно та змістовно розповіли, як саме відбувались події, що мали місце ІНФОРМАЦІЯ_4, вказані пояснення обвинувачених повністю узгоджуються між собою. У ході проведення вказаних слідчих експериментів обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у повному обсязі були роз`яснені їхні права та обов`язки, слідчі дії проводились із безпосередньою участю захисників, які жодних скарг, зауважень чи доповнень не мали, що зафіксовано, як на самому відеозаписі, так і в протоколах проведення слідчих експериментів.

Пояснення обвинувачених змінились лише під час нового судового розгляду. Про тиск з боку працівників поліції обвинувачені не заявляли ні під час досудового розслідування, ні під час попереднього судового розгляду кримінального провадження.

Зміна позиції обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_14 судом першої інстанції обґрунтовано розцінена як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Апеляційний суд не вбачає законних підстав для визнання протоколів слідчих експериментів, проведених 06.05.2017, недопустимими доказами.

Судом першої інстанції було оглянуто відео та досліджено протоколи проведення слідчих експериментів від 06.05.2017 із обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_14 під час яких обвинувачені розповідали про обставини вчинення злочину.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_14 повідомляли, що в ніч з ІНФОРМАЦІЯ_4, проходячи по вул. Тімірязєва біля магазину «Україночка», помітили раніше не знайомого їм ОСОБА_16 , який рухався їм назустріч у стані алкогольного сп`яніння із наплічною сумкою та між ними виникла домовленість про його пограбування. Пограбувати потерпілого запропонував ОСОБА_14 , а ОСОБА_12 запропонував, щоб вказаний напад вчинив його друг ОСОБА_13 . Для цього ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_20 та попросив передати слухавку ОСОБА_13 . Тоді ОСОБА_12 розповів про їх із ОСОБА_14 наміри ОСОБА_13 , на що останній погодився.

ОСОБА_12 зазначав, що він із ОСОБА_14 рухались за потерпілим, таким чином спостерігали, що б на вулиці не було стороннім осіб. Між ОСОБА_16 та ОСОБА_13 розпочалась бійка, а ОСОБА_12 із ОСОБА_14 перебували на відстані, однак в цей час останній помітив автомобіль, крикнув та повідомив про це ОСОБА_13 , який зупинивши свої дії почав тікати у двори будинку. Тоді ОСОБА_12 самостійно наздогнав ОСОБА_13 , який повідомив, що ножем зарізав потерпілого та показав ніж, який був в крові, весь його одяг також був у крові та ОСОБА_13 повідомив, що не встиг забрати у ОСОБА_16 його наплічну сумку.

Обвинувачений ОСОБА_14 вказував, що згідно обумовленого плану ОСОБА_14 стояв з однієї сторони вулиці, а ОСОБА_12 з іншої, з метою вчасного виявлення сторонніх осіб та повідомлення про це ОСОБА_13 . В подальшому, напад на ОСОБА_16 таки відбувся саме ОСОБА_13 , однак останній вбив потерпілого.

Вказані пояснення обвинувачених є послідовними та логічними, повністю узгоджуються з іншими доказами.

Зміну пояснень обвинуваченими ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які зводяться до того, що вони не причетні до злочину, а лише були свідками події, апеляційним судом розцінюється як спосіб захисту. При цьому такі пояснення спростовуються, зокрема, даними аналітичної довідки про опрацювання номерної інформації, отриманої від оператора ТОВ «Лайфсел» № 1176/18/2-2017 від 20.06.2017, детальної вибірки з`єднань абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_12 та абонентського номеру НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_20 встановлено, що в період часу з ІНФОРМАЦІЯ_4 по 04.05.2017 останні неодноразово за допомогою мобільного зв`язку спілкувались між собою шляхом дзвінків та смс-повідомлень.

Судом першої інстанції достеменно встановлено наявність попередньої змови між обвинуваченими на вчинення розбійного нападу на потерпілого, з розподілом дій між ними.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_13 про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок раптово виниклих неприязних відносин з метою самозахисту були перевірені судом першої інстанції та повністю спростовані. Обвинувачений ОСОБА_13 вказував на присутність його подруги під час події злочину, до якої в грубій формі висловився потерпілий, що провокувало бійку, однак не повідомляє особу жінки, що з великою вірогідністю може свідчити про вигадану ОСОБА_23 легенду.

Всупереч доводів апелянтів суд першої інстанції всебічно, об`єктивно, повно та неупереджено дослідив надані докази, в тому числі і ті, які покладені в основу апеляційних скарг та правильно виклав у вироку, проаналізував їх належність, допустимість, достовірність.

Доводи адвоката ОСОБА_8 про недопустимість доказу протоколу слідчих експериментів, оскільки обвинувачені та захисники не були ознайомлені з відеозаписом долученим до протоколу, є надуманими, адже стороні захисту були відкриті вказані докази. Посилання на відсутність в установі, де утримуються обвинувачені, технічних засобів для відтворення відеозапису не відповідають дійсності.

При цьому слід звернути увагу, що обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_12 та їх захисники брали участь в його проведенні, знайомилися з цими протоколами, вчинили підписи на підтвердження правильності зафіксованих у цих процесуальних документах результатів проведення слідчих експериментів та зауважень чи заперечень не мали.

Судом першої інстанції докази, наявні в матеріалах провадження, оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_13 за описаних у вироку обставин нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та умисного вбивства з корисливих мотивів і юридична кваліфікація його дій за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_12 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб і кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 187 КК України є правильними, бо вони ґрунтуються на сукупності належних, допустимих, достовірних, достатніх для висновку по суті справи доказів, є належно обґрунтованими і вмотивованими.

Що стосується міри покарання ОСОБА_13 , з якою не погодились обвинувачений та його захисник, то вона визначена судом першої інстанції у відповідності з положеннями ст. ст. 50, 65, 66-67 КК України, в межах санкції п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, відповідає тяжкості скоєного та відомостям про особу винуватого, є справедливою, а тому підстав для її пом`якшення колегія суддів не вбачає.

Також на переконання апеляційного суду, місцевим судом правильно застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України при призначені покарання ОСОБА_14 , оскільки останній був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2017. При цьому підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання за вказаним вироком у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, як на тому наполягають обвинувачений та його захисник, немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, оскільки судом ухвалено законний, обґрунтований, вмотивований та справедливий вирок, судова колегія відмовляє в задоволенні апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_14 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2023 щодо ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3