Справа № 333/1937/23
Провадження № 1-кп/333/517/23
Справа № 333/1937/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника- адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002279 від 23.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійського, Василівського району, Запорізької області, громадянина України, має середню загальну освіту, пенсіонера, вдівця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2022 року, приблизно о 09 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя зі сторони вул. Водограйної в напрямку вул. Привокзальної.

В цей час, попереду, у попутному з водієм ОСОБА_4 напрямку, по проїзній частині вул. Новокузнецькій здійснював рух автомобіль «Mazda СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , яка наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований поблизу буд. 4 по вул. Новокузнецькій, та позначений дорожньою розміткою - 1.14.1 («зебра», нерегульований пішохідний перехід) і дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху, почала зменшувати швидкість свого руху, а у подальшому повністю зупинилася надаючи перевагу в русі пішоходу ОСОБА_7 , яка в цей час вийшла на нерегульований пішохідний перехід та перетинала проїзну частину вул. Новокузнецької зліва направо по ходу руху автомобілів.

Під час руху, по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_4 наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість виявити зниження швидкості водієм попутного автомобіля «Mazda СХ-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 та його подальшу зупинку, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки, не переконався, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух та виїхавши на нього, передньою частиною керованого ним транспортного засобу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до якого:

п, 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-23/235-ІТ від 03.02.2023, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «MЛE та ШМД» ЗМР.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 43п від 13.01.2023, закрита травма правого колінного суглобу: внутрішньо-суглобовий перелом проксимального відділу великогомілкової кістки (зовнішнього виростку зі зміщенням уламків та імпресією, плато та медіального виростку без зміщення уламків), зі скупченням крові в порожнині суглобу (гемартроз), із наступним проведенням металоостеосинтезу латерального виростка та пункції колінного суглобу у ОСОБА_7 кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Травма правого колінного суглобу у ОСОБА_7 утворилася за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмету та могла утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що 23 грудня 2022 року, приблизно о 09 годині 10 хвилин, він керуючи автомобілем «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , їхав по проїзній частині вул. Новокузнецькій в м. Запоріжжя зі сторони вул. Водограйної в напрямку вул. Привокзальної. Попереду, у попутному з ним рухався автомобіль типу Джип, який зменшив швидкість та почав зупинятися перед пішохідним переходом. Він теж почав гальмувати, але не встиг та виїхав на пішохідний перехід, по якому рухалася пішохід ОСОБА_7 .. Переднім бампером автомобіля він зіткнувся з коліном потерпілої, від чого остання впала на землю. Він з водієм ОСОБА_9 переніс потерпілу до автомобіля ОСОБА_10 та викликали поліцію та швидку допомогу.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються. Згідно положень ч.3 ст. 349 КК України, суд за клопотанням прокурора та згоди обвинуваченого та його захисника визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ..

З урахуванням викладеного суд вважає, що винаОСОБА_4 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, що кваліфікується за ознаками, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покаранняОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду, характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, похилий вік обвинуваченого, який є пенсіонером, вдівцем, на обліку в наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні не перебуває, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, застосувавши положення ст.ст.75,76 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , процесуальні витрати за залучення експертів для проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/108-23/293 7- ІТ від 09.03.2023 вартістю 2265 гривень 36 копійок; судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-23/23 5-ІТ від 03.02.2023 року вартістю 2265 гривень 36 копійок. Загальна сума витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування складає 4530 гривень 72 копійки.

Враховуючи, що зазначені процесуальні витрати документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 , витрат на користь держави у розмірі 4530,72 грн. за залучення експертів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судом також розглянуто цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так потерпіла ОСОБА_7 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 70 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_7 зазначила, що внаслідок ДТП їй нанесено моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних хвилюваннях та фізичному болю, а також порушенням звичного способу життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 визнав, але просив врахувати, що він має скрутне матеріальне становище, отримує пенсію у розмірі 5 800 гривень на місяць.

У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду за наявності вини. Вина ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки руху, які призвели до тілесних пошкоджень середньої тяжкості ОСОБА_7 , а отже і заподіяння моральної шкоди потерпілій доведена повністю, однак суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з підстав викладених нижче. У відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав. Моральна шкода полягає в т.ч. у фізичному болю та душевних стражданнях, які заподіяні фізичній особі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини моральних страждань та інших обставин, що мають значення у справі. Так, суд враховує, що потерпіла ОСОБА_7 знаходилася на тривалому лікуванні, майже 3 місяці пересувалася на милицях, перенесла моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження здоров`я, фізичного болю, який вона перенесла у зв`язку із спричиненою травмою, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Виходячи з характеру правопорушення, з матеріального стану обвинуваченого, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд оцінює заподіяну моральну шкоду в сумі 40 000 грн., саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь потерпілої, в решті позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.100,349,366-371,373-376,395,532,615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного йому основного покарання, якщо він протягом випробувального строку 1 (одного) року - не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Арешт на майно - автомобіль «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2022 року, після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази

- автомобіль «ГАЗ-3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання на територію майданчика тимчасового тримання Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, після набрання вироком законної сили повернути користувачу ОСОБА_4 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових інженерно-транспортних експертиз у розмірі 4 530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) гривень 72 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 , відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1