Справа № 203/4731/22
Провадження № 1-кс/0203/3362/2023
УХВАЛА

02 серпня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

представника заявника захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, заявлене в рамках кримінального провадження №000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України,

встановив:

11.07.2023 року представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 (далі заявник) звернулась до суду із клопотанням про скасування арешту майна, заявленим в рамках кримінального провадження №000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України, в якому заявник просить суд:

- скасувати арешт з мобільного телефону марки Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 , накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2023 року у справі №203/4731/22, зобов`язати негайно повернути зазначене майно ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог клопотання заявник зазначила, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2023 року було частково задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження №000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України у виді арешту майна, та накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження і користування майном, вилученим 25.04.2023 року під час обшуку, зокрема, за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на мобільний телефон марки Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 .

Також, захисник заявника зазначила, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2023 року було залишено без змін ухвалу слідчого судді від 28.04.2023 року, та зазначено, що у випадку, якщо у подальшому буде спростована наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування або стороною обвинувачення у строки, розумні у розумінні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянти не позбавлені права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Тому, посилаючись на положення ст. 174 КПК України, захисник заявника зазначила, що на її думку, на цей час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна, з урахуванням того, що телефон був придбаний за власні кошти ОСОБА_4 , тобто він не є отриманим внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не є засобом чи знаряддям його вчинення, не міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, а єдиною метою накладення арешту на телефон є проведення експертизи.

Це також підтверджується і клопотанням старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_5 , бо метою застосування арешту є збереження відповідних речових доказів та подальше проведення відповідної балістичної експертизи.

Як зазначив заявник, мобільний телефон Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 , вилучений 25.04.2023 року, а з 28.04.2023 року на нього накладено арешт. Станом на момент звернення заявника до суду телефон не повернуто слідчим, останній утримується понад 76 днів. При цьому статус власника телефону, на який накладено арешт, так і не змінився.

Телефон же, який утримується понад 76 днів, є власністю ОСОБА_4 , зберігає особисту інформацію (сімейні фото, фото медичної документації, особисті контакти, в тому числі контакти лікарів), доступ до якої наразі неможливий. А інших шляхів отримання такої інформації немає, оскільки місто, в якому проживав ОСОБА_4 , є окупованим, та заявник не має доступу до своїх медичних карток, фотографій, оскільки все зберіглось у місці проживання в окупованому місті. Телефон містить і важливі фото підприємства, які є необхідними, в тому числі і для доведення фактів знищення об`єктів державної власності. Контакти, які містяться в ньому, також є необхідними для вирішення поточних питань діяльності підприємства, пошук інших шляхів їх знаходження призводить до витрачання значного часу.

При цьому ОСОБА_4 не заперечував можливість огляду телефону під час проведення обшуку, не заперечував проти копіювання інформації з нього як під час обшуку, так і під час розгляду питань про накладення арешту на телефон.

Як зазначила захисник заявника, на цей час за інформацією слідчого, ним вже було проведено огляд телефону, що відображено в протоколі огляду, експертизу телефону не призначено та не планується призначати. На думку заявника, відсутні підстави для подальшого утримання телефону.

З огляду на викладене, заявник звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.07.2023 року, судову справу №203/4731/22, провадження №1-кс/0203/3362/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 12.07.2023 року.

Чергове судове засідання з розгляду клопотання було призначене на 02.08.2023 року.

У судове засідання з`явилась представник заявника захисник ОСОБА_3 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду клопотання, та 17.07.2023 року слідчий подав до суду письмове клопотання із запереченнями проти задоволення клопотання заявника про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України, в якому просить суд відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та розглянути клопотання за його відсутності.

Так, слідчий повідомив суд про те, що мобільний телефон Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 , був вилучений у нього 25.04.2023 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що проводився на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2023 року, справа №203/4731/22, провадження №1-кс/0203/1860/2023, був визнаний постановою слідчого речовим доказом у кримінальному провадженні, а під час огляду мобільного телефону було встановлено, що у ньому містяться відомості, що мають значення для досудового розслідування (протокол огляду від 29.05.2023 року, а.м.112, том №2). Також слідчий зазначив, що слідчим суддею вже розглядалось клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні та у задоволенні клопотання слідчим суддею було відмовлено.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 174 КПК України розглянув клопотання про скасування арешту майна за відсутності слідчого, враховуючи те, що його належним чином було повідомлено про час, дату та місце проведення судового засідання та він просив суд розглядати клопотання за його відсутності.

У судовому засіданні представник заявника підтримала клопотання у повному обсязі та просила суд його задовольнити, підстави звернення до суду із клопотанням про скасування арешту майна пояснила суду таким чином, як про це зазначено вище.

Крім того, представник заявника зазначила, що на її думку, наразі відпала потреба в арешті майна, бо телефон не є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Так, метою накладення арешту було проведення експертизи, проте у розумні строки, відповідно до ст. 28 КПК України, слідчий не ініціював питання про призначення експертизи та телефонним зв`язком повідомив її про те, що призначення балістичної експертизи телефону не планується. Захисник заявника вважає, що з 28.04.2023 року було накладено арешт на телефон та він понад 90 днів утримується у слідчого, тому є підстави для скасування арешту майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника заявника, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Відповідно до абзацу першого частини 1, частини 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частинами 1, 2 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, перебуває кримінальне провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

26.04.2023 року старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_5 за погодженням з прокурором склав на адресу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська клопотання про арешт майна, в якому просив суд, в тому числі застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000407 від 10.11.2022 року, зокрема, на: мобільний телефон Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів та подальшого проведення відповідних балістичних експертиз, та вилучення предметів буде мати доказове значення для кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (слідчий суддя ОСОБА_6 ) від 28.04.2023 року, справа №203/4731/22, провадження №1-кс/0203/2002/2023, було частково задоволено клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження №0000407 від 10.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим 25.04.2023 року під час обшуку, в тому числі за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2023 року, справа №203/4731/22, провадження №11-сс/803/1191/23, апеляційні скарги представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 було залишено без задоволення, та ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України залишено без змін.

Ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.04.2023 року, справа №203/4731/22, провадження №1-кс/0203/2002/2023, набрала законної сили станом на 01.06.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2023 року, справа №203/4731/22, провадження №1-кс/0203/2819/2023, було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, заявлене в рамках кримінального провадження №000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України. Вказана ухвала суду набрала законної сили станом на 06.07.2023 року.

28.07.2023 року захисник заявника звернулась до слідчого із клопотанням про надання документа про призначення експертизи від 27.07.2023 року. Вказане клопотання було отримано слідчим 28.07.2023 року, а також направлено на офіційну електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, та особисто слідчому засобами електронного зв`язку 27.07.2023 року, що підтверджується роздруківкою з сайту електронної пошти захисника.

Аналіз викладених вище норм КПК України та встановлених у ході судового засідання обставин кримінального провадження, дає слідчому судді підстави для висновку про те, що заявником та його представником не було доведено належними та допустимими доказами того факту, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна телефону марки Samsung 10S, що належить ОСОБА_4 , відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, як того вимагають положення ч. 2 ст. 174 КПК України, та звернення до суду з відповідним клопотанням повторно станом на 11.07.2023 року суд вважає передчасним.

Так, суд, вирішуючи по суті клопотання захисника, враховує те, що ухвала слідчого судді, якою накладено арешт на телефон заявника набрала законної сили станом на 01.06.2023 року, бо за наявними у справі письмовими доказами станом на момент проведення чергового судового засідання, така оскаржувалась в апеляційному порядку та була залишена без змін ухвалою апеляційного суду. Тим більше, суд бере до уваги те, що вилучене майно, на яке було накладено арешт ухвалою слідчого судді від 28.04.2023 року, набуло процесуального значення доказу, який має значення для кримінального провадження, що було встановлено судами під час вирішення питання про накладення арешту на майно.

Також суд зазначає, що у розумінні ст. 28 КПК України триває досудове розслідування у кримінальному провадженні у межах строків, визначених КПК України, а доказів його завершення суду не надано. Захисник у ході судового розгляду клопотання звернулась до слідчого з клопотанням щодо надання документа про призначення балістичної експертизи, проте станом на 02.08.2023 року відповіді не отримала, та в порядку ст. ст. 220, 303-309 КПК України не зверталась до слідчого судді із скаргою щодо встановлення бездіяльності слідчого з приводу призначення експертизи або нерозгляду її клопотання в порядку ст. 220 КПК України.

Тому суд дійшов висновку, що на момент судового розгляду клопотання не відпали правові підстави для арешту майна, мета забезпечення кримінального провадження не досягнута, а іншого захисником заявника суду не доведено, та арешт, накладений на майно заявника, а саме мобільний телефон марки Samsung 10S, не підлягає скасуванню, а майно поверненню заявнику як його власнику.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, заявлене в рамках кримінального провадження №000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України.

Керуючись статтями 168, 169, 170, 171, 173, 174, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, заявлене в рамках кримінального провадження №000407 від 10.11.2022 року за ч. 4 ст. 191 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 02.08.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1