Дата документу 17.04.2023 Справа № 334/4277/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/4277/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/805/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 17 квітня 2023року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

15.03.2023 в судовому засіданні прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_7 подала клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали, судове провадження не завершене, обвинувачений раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, йому загрожує максимальне покарання у виді 8 років позбавлення волі, останній ніде не працевлаштований протягом тривалого часу, не має жодного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим згідно довідки КНП «ОКЗ НПД» ЗОР неодноразово оглядався лікарем-наркологом з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, яка залучена судом для проведення окремої процесуальної дії, адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти продовження запобіжного заходу, прохала призначити обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти продовження запобіжного заходу, підтримав думку захисника.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 14 травня 2023 року включно, з продовженням обраного раніше розміру застави в сумі 74430,00 гривень.

Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції невірно кваліфікував його дії за ст. 186 КК України, як мародерство.

Вказує, що має постійне місце проживання, за яким проживає разом з сестрою та її дочкою.

Також зазначає, що має намір вступити до лав ЗСУ.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, захисник та обвинувачений, будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання, не з`явилися, клопотань про особисту участь не заявляли, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності сторін кримінального провадження, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою регламентовано статтею 199 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не відпали і продовжують існувати.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185. Ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, за найтяжче серед яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років у разі визнання останнього винним, отже існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до втечі.

Очікуване покарання, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така обставина у сукупності з іншими збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Судова колегія враховує, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Між тим, суд підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так, в даному провадженні судова колегія бере до уваги відсутність уОСОБА_6 постійного джерела доходів, протягом тривалого часу останній ніде не працевлаштований, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим згідно довідки КНП «ОКЗ НПД» ЗОР, неодноразово оглядався лікарем-наркологом, перебуває під наглядом із діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками, що поряд із очікуваним покаранням додатково засвідчує існування ризику переховування обвинуваченого від правосуддя.

Також, у випадку перебування на свободі не виключений вплив ОСОБА_6 на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, а тому ризик певних дій з боку обвинуваченого може перешкодити кримінальному провадженню, що вплине на встановлення обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшов своє підтвердження, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, а тому, перебуваючи на свободі, може хибно відчути безкарність та вчинити аналогічні злочини

Отже, виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 на більш м`який.

Доводи апеляційної скарги щодо скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з наведених підстав є неспроможними.

Одночасно судова колегія зауважує на застосуванні відносно ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що діятиме у разі внесення встановленої суми, яку з огляду на репутацію обвинуваченого не можна вважати завеликою.

Апеляційна інстанція зауважує, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, на даний час не вирішуючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів, виходила також з підстав та мети продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, ухваленого на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 діб, тобто до 14 травня 2023 року включно, з продовженням обраного раніше розміру застави в сумі 74430,00 гривень, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4