Справа № 369/7520/23
Провадження №1-кс/369/1673/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001806 від 20.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчими Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за процесуального керівництва Бородянського відділення Бучанської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001806 від 20.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-IX, продовжено дію воєнного стану в Україні до 20 травня 2023 року.

Встановлено, що 19.05.2023 близько 21 год. 55 хв. ОСОБА_5 , який правомірно перебував у приміщенні торгового залу магазину «Коло», де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Арітейл» (), розташованого за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Немішаєве, вул. Залізнична, 11, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 перебуваючи в тому ж місці в той же час, розуміючи, що на території України діє воєнний стан та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, перебуваючи в приміщенні та маючи вільний доступу до всіх товарів торгівельного залу магазину «Коло», за вищевказаною адресою, отримавши від продавця магазину ОСОБА_7 пляшку алкогольного напою «Jagermeister», об`ємом 0,5 л., вартістю 549 гривень, усвідомлюючи, що продавець ОСОБА_7 та керуюча магазином ОСОБА_8 , які знаходяться в магазині, розуміють характер його злочинних дій, тримаючи в руках пляшку алкогольного напою «Jagermeister» відкрито заволодівши останньою, направився до виходу з приміщення магазину.

Після чого, не реагуючи на вимогу продавця магазину ОСОБА_7 та керуючої магазину ОСОБА_8 повернути майно або розрахуватися за нього, ОСОБА_5 вибіг з приміщення магазину на вулицю не розрахувавшись за вказаний товар.

Після заволодіння майном, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв магазину «Арітейл» матеріальної шкоди на суму 549 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчим зазначено, що у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нова Буда Бучанського району Київської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий.

19.05.2023 року о 22 годині 30 хвилин в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

20.05.2023 року старшим слідчим СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 19.05.2023; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 19.05.2023; показами свідка ОСОБА_7 від 20.05.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_7 від 20.05.2023; показами свідка ОСОБА_8 від 20.05.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_8 від 20.05.2023; показами свідка ОСОБА_10 від 20.05.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_10 від 20.05.2023; показами свідка ОСОБА_11 від 20.05.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_11 від 20.05.2023; показами свідка ОСОБА_12 від 20.05.2023; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з ОСОБА_12 від 20.05.2023; показами свідка ОСОБА_13 від 20.05.2023; показами представника потерпілого ОСОБА_14 від 20.05.2023; постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 20.05.2023; протоколом перегляду відео від 20.05.2023; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 20.05.2023 іншими матеріалами кримінального провадження.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови). Підозрюваний немає офіційного місця роботи, неодружений, на своєму утриманні дітей чи осіб похилого віку немає. Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, існують реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зможе впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні, Так, знаючи про місце проживання свідків, потерпілого, він зможе чинити на них фізичний чи психологічний тиск задля зміни своїх показань, неявок до органу досудового розслідування, а в подальшому суду.

В даному випадку ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Враховуючи викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, з підстав, викладених в останньому.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував та просив слідчого суддю обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

20.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України, (кримінальному провадженні присвоєно № 0001806) відносно того, що 19.05.2023 близько 21 год. 55 хв. ОСОБА_5 , який правомірно перебував у приміщенні торгового залу магазину «Коло», де здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Арітейл» (), розташованого за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Немішаєве, вул. Залізнична, 11, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

19.05.2023 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол.

20.05.2023 року старшим слідчим СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Зі змісту доданих до клопотання документів вбачається причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Відповідно до положень ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення - ч.4 ст. 186 КК України - застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є законодавчо передбаченим.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені ст. 178 КПК України;

-чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст.8,9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

В світлі конкретних обставин даного клопотання, досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. Підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. Досудове розслідування як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичною, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи, адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Також досить вірогідним є заявлений ризик можливого впливу на свідків, потерпілого. Ризик незаконного впливу об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження і належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків кримінального провадження, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові відомості щодо кримінального правопорушення та особи підозрюваного.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України;

-станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 немає офіційного місця роботи, неодружений, на своєму утриманні дітей чи осіб похилого віку немає;

- підозрювана раніше не судимий; відомостей про застосування до нього раніше запобіжних заходів та про наявність повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення слідчому судді не надано.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 і 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.

Стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за доцільне застосовувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ризикам кримінального провадження можна запобігти, застосувавши відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

З урахуванням обставин справи, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців певні обов`язки.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.177, 178, 179, 181, 186, 193, 194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Буда Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання (строком на 58 днів), до 18 липня 2023 року.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування з свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_15