Справа № 161/6596/23 Провадження №11-сс/802/206/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Водночас, підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 26 червня 2023 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000617.

Заборонено підозрюваному без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого постійного проживання: АДРЕСА_1 у період з 20:00 години до 08:00 години за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у м. Київ для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Також, на підозрюваного ОСОБА_7 покладено такі обов`язки:

-прибувати за викликами до суду, а також до слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000617;

-утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні №0000617;

-не відлучатися із міста Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак фактично не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати та постановити нове, яким обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначає, що слідчий суддя помилково вважав недостатніми наведені у клопотанні доводи про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, на переконання прокурора, такий свій висновок слідчий суддя належним чином не мотивував, оскільки органом досудового розслідування доведено, як обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і існування зазначених у поданому клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким зможе лише такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою. Разом з тим, слідчим суддею не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, зокрема це можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На думку апелянта, враховуючи тяжкість покарання в разі визнання ОСОБА_7 винуватим та факт того, що останній збував нестандартну короткоствольну вогнепальну зброю не лише на території Волинської області, а й в решту регіонів країни існує ризик, що підозрюваний може надалі вживати активні дії для приховування або спотворення обставин вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, в тому числі і шляхом повідомлення обставин свого викриття та приховування предметів злочину.

На переконання прокурора, інші менш суворі запобіжні заходи, не здатні в повній мірі запобігти настанню вказаних в клопотанні ризиків.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, підозрюваного з приводу скарги, апеляційний суд приходить висновку, що вона до задоволення не підлягає з огляду на таке.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.03 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Апеляційний суд вивчивши матеріали клопотання погоджується з висновком слідчого судді про те, що дасть змогу належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, такий запобіжний захід, як домашній арешт.

При цьому, твердження прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

З матеріалів провадження встановлено, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000617 від 24 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Апеляційний суд повністю погоджується із доводами слідчого судді про те, що у вчиненні цього кримінального правопорушення, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якому 26 квітня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення. При цьому обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким слідчий суддя дав правильну юридичну оцінку.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя у відповідності з вимогами кримінального процесуального законодавства, майнового та сімейного стану підозрюваного, міцності соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано застосував щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання в м. Києві, одружений, на утриманні одна малолітня дитина, працює неофіційно, що свідчить про міцність соціальних зв`язків.

Під час апеляційного розгляду провадження також не було обґрунтовано наявність виняткових обставин, які дають можливість для обмеження права підозрюваного на свободу. Об`єктивних даних щодо намагання ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у суду відсутні.

А тому, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі на думку колегії суддів є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини провадження у їх сукупності, прийшов обґрунтованого та правильного висновку про відмову в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, і зокрема домашнього арешту в певний період доби, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2023 року про відмову в застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: