Провадження № 1-в/641/211/2023 Справа № 641/4914/23
У Х В А Л А

28 серпня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 06.10.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 140 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 14.01.2016 року. 09.03.2016 року до Слобідського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області надійшов та був прийнятий на виконання вказаний вирок стосовно ОСОБА_4 . Засуджений ОСОБА_5 неодноразово викликався до Слобідського РВ для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання, але за викликами так і не з`явився, причини неявки не повідомив. 01.04.2016 року було здійснено вихід за адресою місця мешкання засудженого. В подальшому було встановлено, що засуджений за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 не мешкає. 05.04.2016 року до особової справи долучено копію паспорту та копія заяви ОСОБА_4 до Апеляційного суду Харківської області, в якій зазначено мобільний телефон та адресу проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 . Відповідно до заяви останнього, його не пропускають через лінію зіткнення вогню на підставі того, що у відношенні останнього не винесено судове рішення за ст. 302 КК України у зв`язку із початком бойових дій, антитерористичної операції. Того ж дня було здійснено телефонний дзвінок за номером, зазначеним у заяві ОСОБА_5 , та під час бесіди ОСОБА_4 стверджував, що разом зі своєю родиною проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому до Слобідського РВ приїхав батько засудженого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та надав письмове пояснення в якому також зазначив, що його син ОСОБА_5 разом зі своєю родиною проживає у м. Луганськ. 17.05.2016 року стало відомо, що ОСОБА_5 перетнув кордон 12.10.2015 року о 17:47 год. через пункт пропуску Гоптівка, пред`явивши паспорт серії НОМЕР_1 , на автомобілі з номером НОМЕР_2 . В зв`язку з чим, до ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області направлено подання про оголошення ОСОБА_5 у розшук. Того ж дня до Харківської місцевої прокуратури № 5 було направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 . Згідно повідомлення ВП ОСОБА_5 оголошено у розшук, місце перебування останнього не відомо та проводяться всі необхідні заходи щодо встановлення місця перебування. З 09.03.2016 року по 11.08.2023 року ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді громадських робіт не приступив. Станом на момент звернення з поданням ОСОБА_5 до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Представник Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення подання не заперечує.

Суд, розглянувши подання, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_5 , зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Частиною 4 ст. 80 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Таким чином, положення ст. 80 КК України застосовуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кc15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

3 огляду на викладене, зазначена норма кримінального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Верховний Суд (зокрема, постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 20.10.2021 у справі № 487/3326/15-к) неодноразово зазначав, що правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов?язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов?язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв?язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. Проте ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, а саме лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Як вбачається із матеріалів особової справи, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначеного покарання у вигляді 140 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 14.01.2016 року.

Вказаний вирок 09.03.2016 р. було направлено для виконання до Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Засуджений ОСОБА_4 викликався до Слобідського РВ на 16.03.2016 р., 25.03.2016 р., та на 04.04.2016 р. для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 р., але за викликами так і не з?явився, причини неявки не повідомив.

01.04.2016 р. було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки двері квартири АДРЕСА_3 мешкають жінка на ім?я ОСОБА_7 , її чоловік (його імені сусідка не знає) та мала дитина.

05.04.2016 р. до відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Харківській області направлено подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_4 до Слобідського РВ на 15.04.2016 р. В ході виконання приводу відділом поліції встановлено, що гр-н ОСОБА_8 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

05.04.2016 р. до особової справи № 08/2016 долучено копію паспорту та копію заяви гр-на ОСОБА_4 до Апеляційного суду Харківської області, в якій зазначено мобільний телефон та адресу проживання гр-на ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 . Відповідно до заяви гр-на ОСОБА_4 , останнього не пропускають через лінію зіткнення вогню на підставі того, що у відношенні останнього не винесено судове рішення за ст. 302 КК України у зв?язку із початком бойових дій, антитерористичної операції.

05.04.2016 року було здійснено телефонний дзвінок за номером телефону зазначеним у заяві гр-на ОСОБА_4 до Апеляційного суду Харківської області та під час бесіди гр-н ОСОБА_4 стверджував, що разом зі своєю родиною проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

12.04.2016 року були проведені першочергові розшукові заходи, в ході яких встановити місцезнаходження гр-на ОСОБА_4 не виявилось можливим.

12.05.2016 р. до Слобідського РВ приїхав батько ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та надав письмове пояснення, з якого вбачається, що останній разом зі своєю дружиною, сином невісткою та онучкою проживає на тимчасово окупованій території України у АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_6 , повідомив, що сину не видають пропуск на виїзд на території України і саме тому ОСОБА_4 попросив батька приїхати до Слобідського РВ для надання пояснення.

17.05.2016 р. за вих. 22/16/31-2204/Ср до відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № l ГУ НП в Харківській області направлено запит щодо відомостей про перетин державного кордону гр-ном ОСОБА_4 . Відповідно до наданої інформації за запитом останній перетнув кордон 12.10.2015 р. о 17 год. 47 хв. Через пункт пропуску Гоптівка, пред?явивши при цьому паспорт серії НОМЕР_3 , на автомобілі з номером BM2798BB

08.09.2016 року до відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області направлено подання для оголошення у розшук гр-на ОСОБА_4

08.09.2016 року до Харківської міської прокуратури № 5 було направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_9 .

Згідно повідомлення, наданого ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області за вх. 6004 від 04.10.2016 року гр. ОСОБА_4 08.09.2016 року оголошено у розшук. Місце перебування розшукуваного не відомо та проводяться всі необхідні заходи щодо встановлення місця перебування розшукуваного

Згідно повідомлення, наданого ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області 08.06.2017 р. за вх. 1674 відомо, що в проваджені слідчого відділу ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0002219 від 27.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України. Також було встановлено, що на даний час ОСОБА_4 на території Харкова та Харківської області не проживає, мешкає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим забезпечити його явку до ВП № 2 ХРУП № l ГУ НП в Харківській області не надалось можливим та остаточне рішення по вказаному кримінальному провадженню не прийняте.

Згідно повідомлення, наданого ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області 03.01.2018 р. за вх. 20 відомо, що по кримінальному провадженні № 002219 від 27.09.2016 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення ч. 2 ст. 389 КК України на даний час проводяться всі необхідні слідчі дії, досудове розслідування триває.

Згідно повідомлення, наданого ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області 04.12.2020 р. за вх. 3203 відомо, що кримінальне провадження № 002219 від 27.09.2016 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення ч.2 ст.389 КК України за результатами поведеного розслідування 29.03.2017 року прийнято рішення про закриття вказаного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.

Станом на 11.08.2023 відбув 0 годин громадських робіт.

3 09.03.2016 по 11.08.2023 гр-н ОСОБА_4 до відбування покарання у вигляді громадських робіт не приступив.

Згідно довідки УІАП ГУ НП в Харківській області від 21.06.2023 року засуджений ОСОБА_4 після винесення вироку до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно витягу з ІТС «Інформаційний портал НПУ» громадянин ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Вищевикладене свідчить проте, що для звільнення від відбування покарання гр. ОСОБА_4 у зв?язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 ст. 80 КК України правові перешкоди відсутні.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного йому вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1