1Справа № 335/4901/23 1-кп/335/660/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000424 від 17.03.2023 року стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

ОСОБА_3 , 17.03.2023 року приблизно о 06 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, шляхом проникнення на територію акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, з одного з приміщень вказаного товариства викрав електричні прибори та запчастини, а саме: перемикач «ПКУ-3-11» 10А - 500В, 2,5А- 200В у кількості 1 одиниці, реле проміжне «РПЛ-122», 0,4 А у кількості три одиниць, реле «РП-4» у кількості 1 одиниці та манометр «МТП-4» у кількості 1 одиниці, на загальну суму 934 гривні 33 копійки.

У подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно, направився до виходу з території акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони даного товариства.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні надав показання, що дійсно, він в указані в обвинувальному акті день та час за наведених в обвинувальному акті обставин з одного з приміщень акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» викрав електричні прибори та запчастини, а саме: перемикач «ПКУ-3-11» 10А - 500В, 2,5А- 200В у кількості 1 одиниці, реле проміжне «РПЛ-122», 0,4 А у кількості три одиниць, реле «РП-4» у кількості 1 одиниці та манометр «МТП-4» у кількості 1 одиниці, але не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони даного товариства.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, під час якої особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не засуджений, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має середню освіту, не одружений, дітей на утриманні не має, однак проживає разом з матір`ю та братом, отже має стійкі соціальні зв`язки. Обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Отже, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, кримінальне правопорушення вчинено без застосування насильства, матеріальна шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, негативних характеристик не має, є в наявності обставини, які пом`якшують кримінальну відповідальність, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті за якою його звинувачено, у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ст. 68 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Також, з урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, також думки прокурора про можливість призначення покарання обвинуваченому з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, дозволяє зробити висновок, що обвинувачений наразі загрози для суспільства не становить, є суспільно корисним, можливо прогнозувати, що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.

Всі ці відомості суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання обвинуваченому для застосування ст.ст. 75,76 КК України, оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченими умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

При цьому суд враховує положення ч. 4 ст. 76 КК України, згідно якої нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Що ж до позиції суду про застосування у відношенні обвинуваченого при призначенні покарання положення ст. 75 КК України, то суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд, враховує його поведінку як під час проведення досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконав суд у своєму щирому розкаянні, причому, - щире каяття, як одна із обставин, яка пом`якшує кримінальну відповідальність, - була врахована при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні обвинуваченого положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України (заходи процесуально обмежувального характеру), - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих даних, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: перемикач «ПКУ-3-11» 10А - 500В, 2,5А- 200В у кількості 1 одиниці, реле проміжне «РПЛ-122», 0,4 А у кількості три одиниць, реле «РП-4» у кількості 1 одиниці та манометр «МТП-4» у кількості 1 одиниці, передані до камери схову відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області передати за належністю уповноваженому представнику акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»; ліхтарик на тримачі, пенал з тканини чорного кольору, акумуляторні батарейки синього кольору у кількості двох одиниць, блістер пігулок 10 одиниць з маркуванням Ібупрофен, тканинна рукавичка чорного кольору, одна одиниця, металевий прут, молоток кирка, чорні полімерні пакети для сміття, передані до камери схову відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1