Справа № 553/2773/22
№ провадження 1-кп/646/255/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2023 м. Харків Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022 за №0000139 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Авдіївка, Донецької області, громадянки України, українки, із середньою освітою, не заміжньої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої офіціанткою в клубі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

12.06.2022 приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , прийшла до квартири своєї сусідки ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та почала стукати у двері аби остання відчинила їй двері.

Після чого ОСОБА_6 , відчинивши двері своєї квартири, побачила перед собою ОСОБА_3 , в ході розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на підґрунті раніше виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 підійшла до ОСОБА_6 та, знаходячись обличчям до обличчя, на відстані витягнутої руки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, нанесла ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область обличчя так, що удар прийшовся у губи, після чого ОСОБА_3 схопила обома руками за шию ОСОБА_6 та подряпала шкіру в ділянці шиї, після чого ОСОБА_3 повалила ОСОБА_6 на підлогу та стоячи над ОСОБА_6 , яка знаходилася на підлозі, продовжила наносити удари обома руками в область тулуба та обличчя.

Внаслідок зазначених навмисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців у лобній ділянці праворуч, на передній поверхні шиї у середній третині, на передній поверхні правого плеча, у середній та нижній третині, на променевій поверхні правого передпліччя у середній третині, у поперековій ділянці ліворуч, крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи у лівого кута роту, садна на передній поверхні правої гомілки у середній третині, які згідно висновку експерта №09-660/2022 від 27.06.2022 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, згідно пп. 2.3.2 б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останній покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України, а саме у виді штрафу.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у в умисному легкому тілесному ушкодженні ОСОБА_6 визнала частково, зазначила, що 12.06.2022 о 05:00 годині ранку прийшла до квартири потерпілої ОСОБА_6 розпитати її, хто викликав поліцію. Потерпіла її штовхнула і вона впала на стегно, коли падала, схопила її за одяг і вони впали разом. Вона вдарилась ребрами, потім потерпіла схопила її волосся, а вона почала руками за лице її відштовхувати. Свідок ОСОБА_7 не бачила момент сварки, вона її побачила, коли виходила з квартири потерпілої.

Щодо обставин вчинення кримінального проступку, викладених в обвинувальному акті, зазначила, що визнає їх в частині ударів руками по обличчю, який завдала з метою оборони від дій останньої.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченою своєї вини у заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 її вина доводиться дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями допитаної у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до яких 12.06.2022 вона була вдома, майже спала було приблизно 12-00 година ночі, у обвинуваченої була гулянка та хтось викликав поліцію. О 5-00 ранку обвинувачена постукала до її квартири, з питанням хто викликав поліцію? Вона їй відповіла, що вона не викликала поліції, але обвинувачена не слухала її. Після того, як вона відчинила двері, обвинувачена почала заходити до квартири, у них зав`язалася бійка. Обвинувачена зачепила їй губу, були синці на лиці та на спині. Потім вона викликала поліцію, згодом поїхала робити експертизу.

Показаннями допитаної у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається, що вона проживає в одному будинку з потерпілою і обвинуваченою. Свідком події не була, але в той день чула як ОСОБА_10 кликала на допомогу ОСОБА_11 . Потім вона вийшла з квартири і побачила побиту ОСОБА_12 , вона була у крові та на ній була порвана одежа. Про конфлікт їй відомо зі слів свідка ОСОБА_13 , яка померла. Вона розповідала, що її покликала на допомогу ОСОБА_12 , вона вискочила зі своєї квартири і бачила, як ОСОБА_14 стояла зверху над потерпілою і наносила ударі, після чого вона їх розтягнула.

Допитаний у судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_15 в якості свідка н/л ОСОБА_16 , показав, що по сусідству, відпочивала компанія та 4 дні гучно грала музика, через що не було чутно сигнали повітряних тривог, кім цього його бабушка ОСОБА_17 , яка померла, мала проблеми із серцем та потребувала спокою, тому він викликав поліцію. Після цього бачив, які працівники поліції затримали якогось хлопця із тієї компанії. ОСОБА_14 прийшла до тітки ОСОБА_18 і побила її. Бабушка йому розповіла, що в день події тітка ОСОБА_19 покликала його бабушку на допомогу і вона відтягнула ОСОБА_20 від тітки Томи. У тітки Томи був розпитий ніс, губа, порвана одежа.

Висновком фахівця КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи з питань судово-медичної експертизи №218-2022 від 13.06.2022, згідно якого проведено судово-медичне дослідження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якої маються тілесні ушкодження: синці у лобній ділянці праворуч, на передній поверхні шиї у середній третині, на передній поверхні правого плеча, у середній та нижній третині, на променевій поверхні правого передпліччя у середній третині, у поперековій ділянці ліворуч, крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи у лівого кута роту, садна на передній поверхні правої гомілки у середній третині. Крім того, у висновку зазначено, що дані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, синці та крововилив за механізмом удару або удару-стиснення, садна за механізмом тертя-ковзання, та, враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані за 3-5 діб до проведення огляду. За ступенем тяжкості синці, крововилив та садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносять до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації №09-660/2022 від 27.06.2022, з якого вбачається, що при дослідженні матеріалів справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено, що згідно «Висновку фахівця» №218-2022 від 13.06.2022 у ОСОБА_21 мали місце наступні тілесні ушкодження: синці у лобній ділянці праворуч, на передній поверхні шиї у середній третині, на передній поверхні правого плеча, у середній та нижній третині, на променевій поверхні правого передпліччя у середній третині, у поперековій ділянці ліворуч, крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи у лівого кута роту, садна на передній поверхні правої гомілки у середній третині. Дані ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення, та враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані за 3-5 діб до проведення огляду, тобто не виключено, що у строк вказаний у постанові. Цей висновок підтверджується загальним виглядом ушкоджень, а також кольором синців. За ступенем тяжкості синці викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносять до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Показання ОСОБА_6 , викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 24.06.2022, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.06.2022, зафіксованим на фотоапарат «Canon» за участю потерпілої ОСОБА_6 , 1947 р.н., під час якого остання розповідала про події, які відбувалися 12.06.2022 та показувала, як саме відбувалися дані події. Слідчим експериментом встановлено, що 12.06.2022 приблизно 05:00 годині ранку між потерпілою ОСОБА_6 та її сусідкою ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 виник словесний конфлікт, який переріс в бійку в ході якої потерпіла отримала тілесні ушкодження наступним шляхом: ОСОБА_3 знаходячись стоячи обличчям до потерпілої нанесла їй один удар правою рукою кулаком в обличчя, удар прийшовся в область губи. Після чого, ОСОБА_22 вчепилася нігтями в шию та подряпала її, після чого ОСОБА_3 повалила на підлогу потерпілу та стоячи над нею продовжила наносити удари руками в область тулубу та обличчя.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.06.2022, зафіксованим на фотоапарат «Canon» за участю потерпілої ОСОБА_6 , 1947 р.н., та свідка ОСОБА_7 під час якого остання розповідала про події, які відбувалися 12.06.2022 та показувала, як саме відбувалися дані події. Слідчим експериментом встановлено, що 12.06.2022 приблизно о 05:00 ранку свідок ОСОБА_7 знаходилась вдома за адресою: АДРЕСА_4 та почула, як потерпіла ОСОБА_6 кличе на допомогу. Зайшовши до кімнати, в якій мешкає потерпіла, вона побачила її лежачою на підлозі обличчям до гори, а над нею нахилившись, знаходилась ОСОБА_3 та наносила удари руками в ділянку тулуба та обличчя, після чого нанесла близько 4-5 ударів.

Таким чином, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що вона не завдавала потерпілій ОСОБА_6 ударів, а синці у неї виникли від падіння на підлогу, спростовуються наданими у судовому засіданні показаннями потерпілої, які є аналогічними з її поясненнями на досудовому розслідуванні, та іншими зазначеними вище належними та допустимими доказами, зокрема, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.06.2022, судово-медичних експертиз №218-2022 від 13.06.2022 та №09-660/2022 від 27.06.2022, достовірність яких обвинуваченою жодним чином не заперечувалась та не оспорювалась як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної та достатньої в цій обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і в разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Проаналізувавши ситуацію, що передувала завданню тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , суд дійшов висновку щодо відсутності в обстановці, яка склалася між потерпілою та ОСОБА_3 , реальної загрози життю останньої, оскільки не відбулося такого посягання, яке б викликало у нього невідкладну необхідність заподіяти потерпілій шкоди здоров`ю, необхідної для негайного відвернення посягання.

Отже у ході судового розгляду не було здобуто даних про те, що ОСОБА_3 діяла у стані необхідної оборони.

За таких обставин доводи обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що вона завдала ОСОБА_6 удари в обличчя та тулуб з метою оборони від дій останньої, суд вважає такими, що спрямовані на спробу уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Перевіркою даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працює офіціанткою в клубі «Каста», має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , 2014 року народження, має постійне місце проживання, раніше не судима.

Згідно з даними наявної в матеріалах справи характеристики, наданої Директором ТОВ «Антерос» ОСОБА_23 , ОСОБА_3 за час роботи проявила себе як працьовитий та відповідальний співробітник, претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення - проступку щодо особи похилого віку.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення - проступок, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково визнала свою вину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працює, характеризується задовільно, має постійне місце проживання, відсутність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, позицію прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, позицію потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання обвинуваченій, суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Разом із цим, ураховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 не заперечує спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, проте, до цього часу не вчинила будь-яких дій, направлених на вибачення перед потерпілою, а також обстановку та спосіб вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про необхідність призначення їй покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої судом не обирався.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1