ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1481/23 Справа № 220/559/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегії суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 січня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000456 від 09.10.2022 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Багатир Великоновосілківського району Донецької області, українця, громадянина України, з неповною загально-середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, інвалідність не встановлена, не одруженого на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: останній раз 07.02.2020 року Великоновосілківським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 січня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 07.02.2020 року та визначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання щодо: початку строку відбування покарання; долі речових доказів після набрання вироком законної сили; не обирати запобіжний захід ОСОБА_8 .

Судом 1-ї інстанції встановлено, що 07.10.2022 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час сварки з потерпілим ОСОБА_9 , маючи умисел на нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше двох ударів долонями обох рук в область обличчя. Після чого ОСОБА_8 вивів потерпілого ОСОБА_9 на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, знов наніс останньому спочатку не менше двох ударів долонями обох рук в область обличчя, а потім ще один удар в область обличчя зжатою в кулак лівою рукою, від якого останній впав на землю, після чого ОСОБА_8 наніс не менше 5 ударів лівою ногою в область грудної клітини та тулубу з лівої та правої сторони ОСОБА_10 . В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_8 заподіяно наступні тілесні ушкодження ОСОБА_9 : тупа травма грудної клітки та живота з переломами 5-го, 6-го, 7-го ребер зліва, розрив селезінки, забій з припухлістю та синцями повік обох очей, крововиливи у склеру обох очей. Спричинена потерпілому травма грудної клітини та живота з переломом 5-го, 6-го, 7-го ребер зліва, розривом селезінки безпосередньо пов`язана з причиною смерті та у живих осіб відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_9 стала тура травма грудної клітини та живота з переломами 5-го, 6-го, 7-го ребер зліва, розривом селезінки, що ускладнилась травматичним шоком. Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 годині 15 хвилин в Курахівській міській лікарні Донецької області.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи висновків суду про доведеність своєї вини та кваліфікації дій просить пом`якшити призначене йому вироком покарання шляхом застосування положень ст. 69 КК України, врахувавши що він визнав свою вину в повному обсязі та розкаявся, матереіальної шкоди потерпілому не завдано.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Прокурор подав письмове заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в якому просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а оскаржений вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 січня 2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін. Зазначає, що вирок першої інстанції відносно ОСОБА_8 є законним і обґрунтованим, таким що відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів. Вважає доводи обвинуваченого, що викладені в апеляційній скарзі, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що судом 1-ї інстанції при ухваленні оскарженого вироку було враховано обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину); обставини, які обтяжують покарання (рецидив злочинів та вчинення його у стані алкогольного сп`яніння). Також, судом було враховано, що ОСОБА_8 вчинив новий злочин в період іспитового строку, а також особу обвинуваченого ОСОБА_8 (раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, інвалідності не має, не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має). Наполягає, що застосування до ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України не відповідатиме загальним принципам призначення покарання та є незаконним.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого підзахисного ОСОБА_8 підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а оскаржений вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 січня 2023 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін. Вважає доводи обвинуваченого, що викладені в апеляційній скарзі, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи неприбуття обвинуваченого ОСОБА_8 , який повідомлений належним чином про день, час та місце апеляційного розгляду, який клопотань про апеляційний розгляд за його участі або про відкладення такого розгляду не надав, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд за його відсутності, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, а вирок суду 1-ї інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність достатніх підстав для пом`якшення йому покарання з урахуванням положень ст. 69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при визначенні міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд виходить із встановленої статтею 50 КК України його мети, спрямованої не тільки на кару, але й на виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; врахував особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має; не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків; не одружений; на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Пом`якшуючими покарання обставинами визнано: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючі покарання обставини: рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши наведене, суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України та із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується після ухвалення попереднього вироку суду, але до закінчення іспитового строку, визначено вироком Великоновосілківським районним судом Донецької області від 07.02.2020 року.

В даному випадку колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України та застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, з реальним його відбуттям, за відсутності підстав для застосування ст. 69 КК України з огляду на насильницький характер та тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_8 , який ніде не працює, раніше тричі судимий за кримінальні правопорушення проти власності (ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України), відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої, правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову в період іспитового строку та непогашеної судимості вчинив нове кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Підстав для пом`якшення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, як на цьому наполягає обвинувачений, колегія суддів не вбачає, оскільки при призначенні покарання суд 1-ї інстанції достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання, при цьому призначив самий мінімальний вид покарання, передбачений санкцією статті обвинувачення.

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на 7 років через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 січня 2023 року, яким визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4