Провадження № 1-кс/344/6438/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 про передачу майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в рамках кримінального провадження № 0000216 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 240КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про передачу майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в рамках кримінального провадження № 0000216 від 14.07.2022 до за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 240 КК України, в обґрунтування чого зазначив наступне.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 14.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 240КК України.

В ході досудового розслідування установлено, що 15.08.2023 року громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за допомогою техніки, а саме: екскаватора LIEBHERR А316 № НОМЕР_1 , автомобіля марки УРАЛ державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля марки УРАЛ державний номерний знак НОМЕР_3 на території гідрологічного заказника місцевого значення «Ріка Лімниця з водоохоронною смугою вздовж берегів завширшки 100м», що в Івано-Франківській області, Калуському р-ні., смт. Перегінське, за координатами 48.8416058, 24.2171448 здійснювали забір піщано-гравійної суміші, що належить до корисних копалин загальнодержавного значення, всупереч встановленим нормам користування надрами та видобування корисних копалин, передбачених ст. 13 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 19 Кодексу України «Про надра».

15 серпня 2023 року проведеним оглядом місцевості на правому березі річки Лімниця, що в Івано-Франківській області, Калуському р-ні., смт. Перегінське, за координатами 48.8416058, 24.2171448, встановлено, що екскаватор LIEBHERR А316 № НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_8 , використовувався для скоєння злочину незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме здійснював навантажування піщано-гравійної суміші на автомобіль марки УРАЛ державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_9 , та на автомобіль марки УРАЛ державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 . В ході огляду місцевості вилучено екскаватор LIEBHERR А316 № НОМЕР_1 , який по праві власності належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Того ж дня проведено обшук автомобіля марки УРАЛ державний номерний знак НОМЕР_2 на правому березі річки Лімниця, що в Івано-Франківській області, Калуському р-ні., смт. Перегінськ в ході якого вищевказаний автомобіль, який по праві власності належить ОСОБА_10 , вилучено.

Тоді ж проведено обшук автомобіля марки УРАЛ державний номерний знак НОМЕР_3 на правому березі річки Лімниця, що в Івано-Франківській області, Калуському р-ні., смт. Перегінськ в ході якого вищевказаний автомобіль вилучено, який по праві власності належить ОСОБА_4 20.10.1988.

Вказана транспортні засоби у кримінальному провадженні визнано речовими доказами та ухвалами слідчих суддів Івано-Франківського міського суду у справі № 344/15018/23 від 17.08.2023, № 344/15290/23 від 23.08.2023, № 344/15008/23 від 18.08.2023 на них накладено арешт із забороною розпорядження, користування та відчуження.

Відповідно до висновків судових транспортно-товарознавчих експертиз установлено що вартість майна на яке судом накладено арешт становить 1 265 406,0 грн., що перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З метою забезпечення збереження їх економічної вартості, як вказує в клопотанні слідчий, виникла необхідність передати автомобіль марки Урал модель 4320, 1987 року випуску номер шасі НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 , автомобіль марки Урал, модель 375, 1987 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 , екскаватор LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Слідчий в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.

Власники майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, посилаючись на те, що вказані транспортні засоби, з приводу яких подано клопотання, є засобами для їх існування (за рахунок доходу від здачу їх в оренду), а тому передача їх в управління відповідному Національному агентству позбавить їх, як власників, таких засобів для існування. Також посилалися на свій намір звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна на транспортні засоби в частині користування ними.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників судового процесу, прийшов до наступного.

Згідно ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 14.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 240КК України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

В рамках зазначеного кримінального провадження, постановами слідчого про визнання речовими доказами від 16 серпня 2023 року автомобіль марки Урал модель 4320, 1987 року випуску номер шасі НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 , автомобіль марки Урал, модель 375, 1987 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 , екскаватор LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Передано їх на відповідальне зберігання на територію автотранспортного цеху філії «Осмолодське лісове господарство», яке розташоване за адресою: смт. Перегінське, вул. Сагайдачного, 152.

Ухвалами слідчих суддів Івано-Франківського міського суду у справі № 344/15018/23 від 17.08.2023, № 344/15290/23 від 23.08.2023, №344/15008/23 від 18.08.2023 на автомобіль марки Урал модель 4320, 1987 року випуску номер шасі НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 , автомобіль марки Урал, модель 375, 1987 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 , екскаватор LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 було накладено арешт із забороною на користування, відчуження та розпорядження на майно.

Арешт на вказане майно накладено з метою збереження речового доказу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (п.2 ч.1 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до приписів ст.84, 98 КПК України речові докази є окремим процесуальним джерелом доказів. Так, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з цим за наявності вказаних ознак будь-яке майно (речі, документи, нерухоме чи рухоме майно) в кримінальному провадженні може мати статус речових доказів незалежно від того, чи накладений на нього арешт з відповідною метою (в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Необхідність використання певного майна як речового доказу залежить від рішення слідчого чи прокурора, яке може бути прийняте на будь-якому етапі досудового розслідування.

Спеціальним механізмом для забезпечення збереження арештованого у кримінальному провадженні майна є визначений законодавством України інститут управління таким майном, який закріплено Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів». Зазначений Закон визначає єдиною підставою для управління активами накладення на них арешту у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 19 Закону) без конкретизації мети такого арешту.

Положеннями ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Вказаною нормою встановлені умови, за наявності яких речовий доказ в порядку ч. 6 ст. 100 КПК України може бути передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення відповідних заходів.

Однією з таких умов є вартість майна понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, за даним клопотанням слідчий просить передати в управління Національному агентству три об`єкти:

автомобіль марки Урал модель 4320, 1987 року випуску номер шасі НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 (власник ОСОБА_4 ),

автомобіль марки Урал, модель 375, 1987 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 (власник ОСОБА_10 (помер),

екскаватор LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_5 ), -

які не є частинами одного цілого, а виступають окремими самостійними об`єктами рухомого майна, тобто окремими речовими доказами.

Крім того, вказані об`єкти рухомого майна визнавалися речовими доказами окремими постановами слідчого, окремими ухвалами слідчих суддів на них накладалися арешти.

Власниками вказаних транспортних засобів є різні особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (який помер).

В обгрунтування вартості речових доказів в порядку ч. 6 ст.100 КПК України слідчим застосовано підхід сумування вартості всіх трьох транспортних засобів.

Відтак, звертаючись до слідчого судді, слідчий посилається на те, що сукупна вартість автомобіля марки Урал модель 4320, 1987 року випуску номер шасі НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 , автомобіля марки Урал, модель 375, 1987 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 , екскаватора LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного року.

Однак, слідчий суддя не погоджується з таким підходом щодо визначення вартості речових доказів, та наголошує, що об`єкти рухомого майна, щодо яких подане клопотання, є самостійними речовими доказами, а, відтак, встановлена ч. 6 ст.100 КПК України величина вартості повинна застосовуватися до кожного об`єкта окремо.

Згідно доданих до клопотання висновків експерта:

вартість автомобіля марки Урал модель 4320, 1987 року випуску номер шасі НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 (власник ОСОБА_4 ) становить 275 544,0 грн.

вартість автомобіля марки Урал, модель 375, 1987 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 (власник ОСОБА_10 (помер) становить 319 756,0 грн.

вартість екскаватора LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_5 ) становить 610 106,0 грн.

200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на час розгляду клопотання становить 536 800,00 грн.

Отже, автомобіль марки Урал модель 4320, 1987 року випуску номер шасі НОМЕР_5 д.н.з. НОМЕР_6 (власник ОСОБА_4 ) та автомобіль марки Урал, модель 375, 1987 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 д.н.з. НОМЕР_8 (власник ОСОБА_10 (помер) не можуть передаватися до Національного агентства в порядку ч. 6 ст.100 КПК України.

В цій частині клопотання слідчого є безпідставним.

Щодо екскаватора LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_5 ) вартість якого становить 610 106,0 грн.

Окрім умови щодо вартості речового доказу, ч.6 статті 100 КПК України містить положення про те, що відповідні речові докази, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів...

Тобто, передумовою звернення до слідчого судді, суду є відсутність згоди власника, що повинен доводити слідчий.

До матеріалів клопотання слідчим не надано доказів попереднього звернення до власника майна ОСОБА_5 щодо надання згоди на передачу майна в управління Національного агентства, та відмову в наданні такої згоди.

Разом тим, в судовому засіданні ОСОБА_5 заперечувала проти поданого слідчим клопотання, що свідчить про те, що така її згода відсутня.

Отже, вирішуючи клопотання слідчого в частині передачі речового доказу екскаватора LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_5 ), вартість якого становить 610 106,0 грн., слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» визначено:

управління активами діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 19 вказаного Закону Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

В силу вимог ч.7 ст.100 КПК України вирішення питання про передачу майна в управління здійснюється за правилами накладення арешту на майно. Натомість, арешт майна, згідно з п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Отже, питання про передачу майна в управління Національному агентству слідчий суддя розглядає з урахуванням загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо передачі майна в управління Національному агентству, слідчий суддя звертає увагу на те, що обов`язковою умовою передачі майна в управління Національного агентства є наявність мети забезпечення збереження таких речових доказів або збереження їхньої економічної вартості, звідси має наслідком покладення обов`язку на слідчого, прокурора щодо доведення обставин, які підтверджують, що у разі нездійснення таких дій, майно може бути перетворене, знищене, зіпсоване або його економічна вартість істотно зменшиться в ціні.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар. Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відтак, слідчий суддя зауважує, що за допомогою такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна (ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду у справі №344/15008/23 від 18.08.2023) вже досягнуто завдань кримінального провадження, які полягають у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Крім того, постановою слідчого про визнання речовими доказами від 16 серпня 2023 року екскаватор LIEBHERR, А316, 2000 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 було передано на відповідальне зберігання на територію автотранспортного цеху філії «Осмолодське лісове господарство», яке розташоване за адресою: смт. Перегінське, вул. Сагайдачного, 152.

Положення КПК України та Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 року №1104, покладаються на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази під час досудового розслідування, обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що метою передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є забезпечення збереження майна та збереження його економічної вартості.

Водночас слідчим суддею під час судового розгляду клопотання не було встановлено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна, зазначеного у клопотанні, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів та їх економічної вартості, прямого чи опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно.

Враховуючи недоведення стороною обвинувачення обставин, які б свідчили про наявність ризику втрати майна, слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутня необхідність створення додаткових гарантій збереження арештованого майна у кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий, звертаючись з клопотанням про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ними в рамках кримінального провадження № 0000216 від 14.07.2022 до за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 240 КК України не надав слідчому судді жодних доказів, які б свідчили про наявність наведених в клопотанні ризиків, а саме по собі визнання майна речовим доказом, не може тягнути за собою його обов`язкову передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів.

Слідчим не доведено, що незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, майна, зазначеного у клопотанні, унеможливить виконання завдань кримінального провадження та не забезпечить збереження речових доказів та їх економічної вартості, не доведено обставин, які підтверджують, що у разі нездійснення передачі вказаного у клопотанні майна в управління Національному агентству, майно може бути перетворене, знищене, зіпсоване або його економічна вартість істотно зменшиться в ціні, а тому, на переконання слідчого судді, застосування такого порядку зберігання речових доказів суперечитиме принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також, як вже було зазначено, всупереч вимогам ст.100 КПК України, відсутні відомості звернення до власника майна та ненадання останньою добровільної згоди на передачу вказаного майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Враховуючи вищевикладені обставини, підстав передачі зазначеного у клопотанні майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.09.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1