Номер провадження № 1-кп/756/573/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва клопотання сторони захисту в кримінальному провадженні за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Винарівка, Ставищенського району Київської області, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_3 , обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

про визнання доказу очевидно недопустимим та скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

1.1. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1. У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває наведене кримінальне провадження.

1.2. Стороною захисту в судовому засіданні заявлено клопотання про визнання протокол огляду місця події від 08.12.2020 очевидно не допустимим, а також просили скасувати арешт майна, накладений ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11.12.2020, на майно, яке було вилучено під час затримання ОСОБА_4 у порядку ст. 208 КПК України

2. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1. Захисник ОСОБА_6 , якого підтримав захисник ОСОБА_8 , а також обвинувачені, в обґрунтування клопотання посилався на те, що протокол огляду місця події від 08.12.2020 складений із з грубим порушенням вимог Закону. Зокрема, при проведенні огляду місця події, яким буда земельна ділянка в АДРЕСА_4 , не було отримано дозвіл власника. Крім того, огляд місця події, а саме вилучення певної речі з землі проводився детективом у тих самих гумових руковичках, які були використані раніше і при проведені затримання ОСОБА_4 . А отже, на думку захисника, такі дії сумнівними, ураховуючи те, що пізніше проводились експертизи щодо наявності на вилучених речах залишків біологічного походження від ОСОБА_4 .

2.2. Захисник ОСОБА_7 просив вирішити питання на розсуд суду щодо очевидно недопустимості доказу - протоколу огляду місця події з підстав відсутності дозволу на огляд земельної ділянки, однак клопотання підтримав в частині того, що детективом проводився огляд в тих саме руковичках. Крім того, захисник вважає, що протокол огляду є очевидно недопустимим з тих підстав, що під час проведення огляду детектив ставив ОСОБА_4 питання, що фактично було допитом останнього, а отже не відповідає умовам проведення вказаної слідчої дії, та є істотним порушенням прав ОСОБА_4 .

2.3. Обвинувачений ОСОБА_4 також, окрім підтримання клопотання з підстав наведених захисниками, просив урахувати, що йому було роз`яснено його права лише під час затримання, а під час проведення огляду місця події його права, як затриманої особи, не роз`яснювались.

2.4. В обґрунтування клопотання про скасування арешту майна, захист посилався на те, що під час затримання ОСОБА_4 , під час особистого обшуку вилучили належне йому майно, а 11.12.2020 слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва наклав арешт, а саме на мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «README5+», IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , флеш накопичувач червоного кольору на 8 ГБ, мобільний телефон марки «Samsung», IMEI НОМЕР_3 , із сім карткою «Life», флеш накопичувач «Apacer», банківська картка «УкргазБанк» № НОМЕР_4 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , банківська картка «Укргазбанк» № НОМЕР_6 , посвідчення працівника поліції видане на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_7 та жетон № НОМЕР_8, грошові кошти 9 купюр номінальною вартістю по 200 грн, а саме :ЕЧ 2844666, ХБ 5581678, АД6122960, АБ 0053750, УК 0444108, ТД 2891472, УД 8858061, ТЕ 6840742, ТЖ 5914201. Проте, сторона посилається на те, що розгляд клопотання про арешту майна відбувся без повідомлення та виклику власника майна, як і те, що слідчий звернувся з клопотанням, яке необґрунтоване та не вмотивоване, та подане поза межами процесуального строку визначеного в КПК України.

2.5. Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо скасування арешту майна, та зазначив, що на час здійснення досудового розслідування була необхідність у арешту вилученого майна під час затримання ОСОБА_4 на предмет належності до кримінального провадження, оскільки у ОСОБА_4 вилучили грошові кошти, мобільні телефони, банківські картки, флеш накопичувачі, які могли зберегти на собі сліди злочини. Між тим, під час досудового розслідування не встановлено, що вилучені в ОСОБА_4 речі відповідають ознакам речових доказів, а отже не заперечує щодо скасування арешту зі вказаного майна.

2.6. Між тим, прокурор заперечує щодо визнання доказу, а саме протоколу огляду місця події, очевидно не допустимим, з тих підстав, що воно є необґрунтоване, а посилання сторони захисту щодо не надання дозволу на огляду представником комунальної власності - не передбачене Законом. На думку прокурора також не є підставою для визнання доказу очевидно недопустимими з підстав проведення огляду та обшуку в порядку ст. 208 КПК України детективом в одних тих саме гумових рукавичках.

3. Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. Клопотання сторони захисту про визнання доказу очевидно недопустимим.

3.1.1. Згідно із ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно із ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

3.1.2. Отже, на думку суду, очевидно недопустимість доказу може мати місце лише тоді, коли сам по собі певний доказ, без прив`язки до інших матеріалів досудового розслідування чи їх сукупності, є таким, який отримано внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини чи їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду.

3.1.3. Аналізуючи заявлене клопотання, на думку суду, останні зводяться до оцінки процесуальних 3порушень, вчинених на думку захисника під час проведення досудового розслідування. При цьому, судом не досліджено ще усіх матеріалів досудового розслідування, як і не надано їх суду, а отже надання оцінки протоколу огляду місця події, із зазначених захистом підстав, є передчасним, зокрема оцінці виду земельної ділянки, її статусу, вплив на проведення огляду місця події, а також проведення обшуку в порядку ст. 208 КПК України в одних тих саме гумових рукавичках, та вплив цього на інші зібранні матеріали (докази) досудовим розслідуванням. Так само, суд побавлений можливості оцінити чи надавались будь-які пояснення ОСОБА_4 , чи мали вони зміст допиту, та як в цілому вони вплинули на гарантовані йому Законом права, та чи є такими, якими стороною обвинувачення доводиться винуватість ОСОБА_4 , що є безумовною обставиною для надання оцінки таким діям детектива.

3.1.4. З цих підстав, суд уважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання про визнання доказу очевидно недопустимим.

Між тим, суд зауважує, що вказаним доводам сторони захисту, безумовно буде надана оцінка при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення рішення за наслідками розгляду судового провадження, як такі, що можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначеного захистом доказу.

3.2. Клопотання сторони захисту про скасування арешту майна.

3.2.1. Відповідно до ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

3.2.2. Як установлено в судовому засіданні, сторона захисту просить скасувати арешт з майна ОСОБА_4 , яке вилучено під час його обшуку в порядку ст. 208 КПК України та на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11.12.2020 (провадження 1-кс/752/9912/20, справа 752/23896/20), яким є мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «README5+», IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , флеш накопичувач червоного кольору на 8 ГБ, мобільний телефон марки «Samsung», IMEI НОМЕР_3 , із сім карткою «Life», флеш накопичувач «Apacer», банківська картка «УкргазБанк» № НОМЕР_4 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , банківська картка «Укргазбанк» № НОМЕР_6 , посвідчення працівника поліції видане на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_7 та жетон № НОМЕР_8, грошові кошти 9 купюр номінальною вартістю по 200 грн, а саме: ЕЧ 2844666, ХБ 5581678, АД6122960, АБ 0053750, УК 0444108, ТД 2891472, УД 8858061, ТЕ 6840742, ТЖ 5914201.

Вирішуючи вказане питання, прокурор зазначив, що не вбачає підстав для заперечення сторони захисту, оскільки на його думку, вказане майно не речовим доказом, тобто не доводить будь-яким чином обвинувачення ОСОБА_4 .

Указане свідчить, що в суду, який має прийняти рішення відповідно до вимог ст. 22, 26 КПК України, відсутні підстави для не задоволення клопотання сторони захисту, оскільки відповідно до засад змагальності, сторона обвинувачення не заперечую наявність підстав для задоволення клопотання.

Варто також зауважити, що ухвалі слідчого судді не містить певного виду обмеження в праві на мирне володіння майном (відчуження, користування, розпорядження). А отже, приймаючи рішення про скасування, суд виходить із того, що такі обмеження до майна не було застосовано.

3.2.3 Ураховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що клопотання сторони захисту про скасування арешту з майна ОСОБА_4 , вилучено під час проведення обшуку в порядку ст. 208 КПК України, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7, 84, 87, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про визнання доказу очевидно недопустимим - відмовити.

Клопотання сторони захисту про скасування арешту у кримінальному провадженні, яке внесене 10.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001787, відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 11.12.2020 (провадження 1-кс/752/9912/20, справа 752/23896/20), з мобільного телефону марки «Xiaomi», моделі «README5+» IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , флеш накопичувача червоного кольору на 8 ГБ, мобільного телефону марки «Samsung» IMEI НОМЕР_3 з сім карткою «Life», флеш накопичувача «Apacer», банківської картки «УкргазБанк» № НОМЕР_4 , банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , банківської картки «Укргазбанк» № НОМЕР_6 , посвідчення працівника поліції видане на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_7 та жетон № НОМЕР_8, грошових коштів 9 купюр номінальною вартістю по 200 грн, а саме :ЕЧ 2844666, ХБ 5581678, АД6122960, АБ 0053750, УК 0444108, ТД 2891472, УД 8858061, ТЕ 6840742, ТЖ 5914201

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення, яке буде прийнято за наслідками розгляду судового провадження по суті.

Суддя ОСОБА_1