УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 602/1231/21

провадження № 51-4254ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 березня 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заруддя Зборівського району Тернопільської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

Крім того, зараховано ОСОБА_4 у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 27 квітня 2021 року до вступу вироку в законну силу, початок строку відбування покарання ОСОБА_4 постановлено рахувати з 27 квітня 2021 року, а також вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат у кримінальному провадженні.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 15 березня 2023 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Відповідно до вироку, 26 квітня 2021 року приблизно о 18:30 між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 в житловому будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 виник побутовий конфлікт під час якого обвинувачений вирішив умисно заподіяти смерть ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання наслідків, діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, проявляючи свою зверхність та переважаючу силу, з метою подолання опору почав наносити удари кулаками обох рук по голові та тулубу ОСОБА_5 , чим спричинив їй наступні тілесні ушкодження: забиття і крововиливи у м`які тканини волосистої частини голови; ділянки травматичної епіляції (видалення) волосся лобово-скроневих ділянок голови; синці повік з поширенням на праву надбрівну і ліву виличну ділянки з крововиливами у білкові оболонки очей і сполучні оболонки повік; травму щелепної ділянки з раною нижньої губи ліворуч, раною (розрив) вуздечки верхньої губи, садна і тріщини слизової оболонки щік, крововиливи у слизову оболонку губ і щік, переломи 2-го лівого і правого та 4-го правого верхніх зубів, неповний травматичний вивих 3-го правого верхнього зуба; внутрішньо-шкірні крововиливи на правій боковій поверхні шиї і правому надпліччі; синець і внутрішньо-шкірні крововиливи ділянки правого та синець ділянки лівого надпліччя і грудей; численні синці і внутрішньо-шкірні крововиливи ділянок пахвових ямок і правого плеча; синці і садно ділянки правого ліктьового суглоба; синці і садна правого та синці лівого передпліч; синці кистей; крововилив у м`які тканини верхньої третини грудей в проекції грудино-ключичних зчленувань та синець і внутрішньо-шкірні крововиливи задньої та садна задньо-бокової поверхонь грудей праворуч; численні синці передньої і синець лівої бокової поверхонь живота; крововиливи у слизову оболонку присінку піхви; синці лівої клубової ділянки і лівої сідниці, внутрішньо-шкірні крововиливи і садна поперекової ділянки праворуч та правої сідниці; численні садна правої клубової ділянки, внутрішньо-шкірні крововиливи і численні синці правого та садно і численні синці лівого стегон; синці, садна і внутрішньо-шкірні крововиливи ділянки правого та синець і садна ділянки лівого колінних суглобів; синець і садна правої та синці лівої гомілок; садно ділянки правого гомілково-ступневого суглоба; синці лівої стопи.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання наслідків, використовуючи розпечену праску з парогенератором став припікати відкриті ділянки тіла потерпілої в області обличчя, грудей та ділянки статевих органів, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня обличчя, підщелепної ділянки, шиї, правих надпліччя і плеча, лівого передпліччя, грудей, живота, лобка і промежини загальною площею близько 15 % від загальної площі тіла та термічний опік слизової оболонки трахеї.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння смерті ОСОБА_5 з мотивів ревнощів, умисно, діючи протиправно та цілеспрямовано, використовуючи безпорадний стан потерпілої, обома руками закрив їй отвори носа і рота, перекривши їй дихальні шляхи, тим самим позбавив потерпілу можливості самостійно дихати, внаслідок чого умисно протиправно заподіяв смерть ОСОБА_5 .

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджений не погоджується з оскарженими судовими рішеннями та просить кримінальне провадження щодо нього закрити.

В обґрунтування вимог зазначає про невідповідність обвинувального акта приписам п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Стверджує, що суди встановили фактичні обставини кримінального провадження на підставі припущень, не перевіривши інших версій події.

Спираючись на вказані вище доводи, вважає, що було допущено порушення його прав, зокрема, передбачених статтями 29, 40, 62 Конституції України.

Мотиви Суду

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнота судового розгляду не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, і перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки встановлених обставин.

Зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, зроблено з дотриманням правила безпосередності дослідження доказів, на підставі з`ясування обставин, що за приписами ст. 91 КПК належать до предмета доказування, які підтверджено доказами, оціненими відповідно до правил ст. 94 цього Кодексу, та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Так, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд першої інстанції встановив, безпосередньо дослідивши і перевіривши належність, допустимість та достовірність доказів, покладених в обґрунтування своїх висновків, зокрема, показань потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , письмових доказів: протоколу огляду місця події від 27 квітня 2021 року; протоколу огляду трупа від 28 квітня 2021 року; протоколу обшуку від 19 травня 2021 року; протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії (далі - НСРД) аудіо контролю особи ОСОБА_4 від 17 травня 2021 року, яка проводилась з 29 квітня 2021 року по 02 травня 2021 року; акту огляду спеціальної медичної комісії № 175 від 18 травня 2021 року; висновку судово-психіатричного експерта № 238 від 18 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 348 від 28 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 167 від 29 квітня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 189 від 27 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 188 від 27 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 185 від 19 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 184 від 19 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 186 від 21 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 127 від 21 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 128 від 24 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 141 від 25 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 143 від 25 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 142 від 27 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 140 від 27 травня 2021 року; висновку судово-медичної експертизи № 144 від 10 червня 2021 року; протоколу затримання від 27 квітня 2021 року.

Суд встановив, що виявлені та дослідженні в ході проведення судово-медичних експертиз сліди крові належать потерпілій ОСОБА_5 . У засудженого ОСОБА_4 не виявлено таких тілесних ушкоджень, внаслідок яких могли би утворитися сліди його крові, що підтверджує те, що він мав контакт з потерпілою, завдавав їй тілесні ушкодження та спричинив їй смерть.Вказані обставини, за вироком, спростовують версію обвинуваченого про те, що він не торкався потерпілої і не заподіював їй смерть.

Незважаючи на невизнання засудженим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК, місцевий суд дійшов переконання, що вона повністю підтверджена дослідженими під час судового розгляду доказами, що узгоджуються між собою.

За оскарженим рішенням апеляційного суду, цей суд перевірив доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , які є аналогічними доводам його касаційної скарги, а також доводи про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення норм кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, спростував їх, обґрунтував своє рішення відповідно до вимог статей 374, 419 КПК.

З долученої копії оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що за результатом апеляційного перегляду вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2022 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 апеляційний суд небезпідставно погодився з оцінкою доказів у провадженні на предмет їх достовірності, допустимості та достатності, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що їх сукупність підтверджує вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, з огляду на що залишив вирок суду першої інстанції без змін, навів обґрунтовані відповіді на доводи обвинуваченого.

Здійснивши перегляд в межах, визначених ст. 404 КПК, і в порядку, встановленому ст. 405 цього Кодексу, свій висновок апеляційний суд зробив на підставі аналізу та належної правової оцінки дотримання місцевим судом правил, встановлених статтями 86, 94 вказаного Кодексу, дійшов вмотивованого висновку про повноту, всебічність та об`єктивність дослідження обставин кримінального провадження місцевим судом.

Судом апеляційної інстанції, зокрема, перевірено дотримання судом першої інстанції приписів статей 94, 370, 373, 368 КПК при ухваленні вироку та констатовано, що вказаних вимог закону дотримано.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , які є аналогічними з доводами його касаційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про їх необґрунтованість.

Колегія суддів апеляційного суду спростувала доводи обвинуваченого про те, що висновки про його винуватість обґрунтовані лише показаннями свідків. Свій висновок апеляційний суд обґрунтував за результатами перевірки вироку місцевого суду, який надав оцінку показанням свідків у взаємозв`язку з іншими доказами. Показання свідків об`єктивно узгоджуються як між собою так і з іншими доказами у справі, місцевий суд проаналізував їх в сукупності та взаємозв`язку з даними, що містяться у письмових та речових доказах. Досліджені судом докази взаємодоповнюють один інший і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу інкримінованого кримінального правопорушення та доведеності його винуватості.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що згідно з приписами ст. 85 КПК належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК мне містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Навпаки, ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність факту вчинення злочину конкретною особою.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту щодо вбивства потерпілої виходячи з нереалістичних та суперечливих версій, які висував ОСОБА_4 , та які місцевий суд вірно розцінив як процесуальну позицію сторони захисту, яку вона відстоювала з метою уникнути покарання за скоєний злочин.

Доводи обвинуваченого щодо недоведеності скоєння ним вбивства через те, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні ухвалою Збаразького районного суду від 20 серпня 2021 року раніше повертався прокурору у зв`язку з недоліками досудового розслідування, суд апеляційної інстанції перевірив та надав вмотивовані відповіді щодо їх необґрунтованості.

Зокрема зазначив, що після усунення прокурором недоліків обвинувального акта, які полягали у не повному викладенні фактичних обставин злочину щодо форми вини та мотиву, а також протиправного заподіяння смерті іншій людині, цей обвинувальний акт було призначено до розгляду місцевим судом, що відповідає вимогам КПК, а також невказує на відсутність доказів вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

З висновками апеляційного суду погоджується колегія суддів Верховного Суду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту оскарженої ухвали апеляційного суду, цей суд не встановив будь?яких порушень судом першої інстанції приписів ч. 4 ст. 110, п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 316 або ст. 291 КПК при перевірці обвинувального акта на предмет його відповідності вимогам закону та призначенні справи до судового розгляду з подальшим її розглядом. Не йдеться про такі порушення й у касаційній скарзі засудженого. Формальне посилання на попереднє повернення обвинувального акта прокурору ухвалою Збаразького районного суду від 20 серпня 2021 року не свідчить про наявність тих же недоліків у новому обвинувальному акті після їх усунення та направлення нового обвинувального акта до суду. Колегія суддів враховує, що в касаційній скарзі не йдеться про те, що в оскаржених судових рішеннях відображено аби які фактичні обставини, які не зазначені в обвинувальному акті.

З огляду на викладене вище, не містять під собою жодного підґрунтя доводи засудженого про порушення його конституційних прав, передбачених статтями 29, 40, 62 Конституції України.

За доводами касаційної скарги колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржених судових рішень з мотивів, зазначених у касаційній скарзі засудженого, а тому у відкритті провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюзасудженого ОСОБА_4 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 березня 2023 року щодо нього.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3