ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/207/23 Справа № 711/2346/23 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий в ОВС - криміналіст відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, погодженого прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , по кримінальному провадженні № 0000274, внесеного до ЄРДР 22.02.2023 року, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Просив слідчого суддю продовжити строк запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.05.2023 року. Не визначати розмір застави підозрюваному у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.04.2023 року клопотання слідчого задоволено.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.05.2023 року включно.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що наявність обґрунтованої підозри, наявність ризиків у даному кримінальному проваджені, а також характеризуючі дані про особу підозрюваного, дають достатні підстави для продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить дієвості даного кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 на даній стадії досудового розслідування та на переконання слідчого судді не буде порушувати баланс інтересів щодо прав особистої свободи останнього та завдань кримінального провадження.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 вказує, що під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд повинен принципово та критично ставитись до доводів прокурора, якими він обґрунтовує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим для ОСОБА_7 , оскільки мотиви слідчого в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зводяться лише до отримання та долучення до матеріалів кримінального провадження призначених 18 судово-медичних, 3 психологічних та молекулярно-генетичних експертиз.

Старший слідчий стверджує, що всі необхідні експертизи в рамках кримінального провадження призначено, всі необхідні докази вилучено та потребують лише огляду та надання їм аналізу. Захисник вважає, що, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, підозрюваний вплинути ніяким чином не збирається, адже останньому це не потрібно.

Крім того, слідством не було надано жодного доказу, який би свідчив або надав би підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 бажає переховуватися від правоохоронних органів чи то суду. Тому твердження органу досудового розслідування має характер припущення, є домислом, що не може слугувати належною підставою для застосування зазначеного запобіжного заходу.

Щодо ризиків незаконного впливу на свідків, малолітню потерпілу, експертів. Твердження є безпідставними, надуманими та не містять під собою жодного доказу. Сторона досудового розслідування заявляє про тиск на свідків та потерпілу, проте до матеріалів кримінального провадження не додає жодного доказу, а саме: заяви від свідків, потерпілої, заявника, що підозрюваний ОСОБА_7 здійснює на них тиск.

Разом з апеляційною скаргою адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 18.04.2023 року, мотивуючи його тим, що отримав повний текст оскаржуваної ухвали лише 25 квітня 2023 року.

Просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та поновити вказаний строк.

Відповідно до п. 3 ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п?яти днів з дня її оголошення. Якщо, зокрема, ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений строк із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Матеріалами справи підтверджуються доводи адвоката щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчими СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000274, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України.

23.02.2023 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України.

24.02.2023 року ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області (справа № 695/656/23, провадження №1-кс/695/221/23), підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.04.2023 року.

Постановою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 12.04.2023 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 23.05.2023 року.

Прокурор в судовому засіданні повідомив, що завершити досудове розслідування до закінчення дії ухвали про обрання запобіжного заходу не виявляється за можливе через необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій з метою повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин кримінального правопорушення, щодо якого проводиться розслідування в рамках даного кримінального провадження, а саме: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки призначених 18 судово-медичних (імунологічних, цитологічних), 3 психологічних та молекулярно-генетичної експертиз, призначити та провести судово-психіатричну експертизу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , за участі спеціаліста оглянути, вилучені мобільні телефони потерпілої та підозрюваного, проаналізувавши всі наявні докази в сукупності, вирішити питання по кінцевій кваліфікації неправомірних дій ОСОБА_7 та оголосити кінцеву підозру з урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, виконати вимоги ст.ст. 290 - 292 КПК України.

Крім того, прокурор вказує, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшились, а саме:

- ризик можливого переховування від органу досудового розслідування з підстав тяжкості покарання, що загрожує, також узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінюванні ризиків переховування, та обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 у разі зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, що не пов`язаний із триманням під вартою, усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду чи змінити місце проживання;

- ризик незаконного впливу на свідків, малолітню потерпілу та експертів у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що всі свідки і малолітня потерпіла є родичами підозрюваного ОСОБА_7 та особами, з якими останній проживає у одному населеному пункті, у зв`язку з чим, останній матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків та малолітню потерпілу, шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу, з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності. Окрім цього, триває проведення ряду експертиз у даному провадженні, тому є ризик можливого впливу на експертів;

- також, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатись у неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування;

- крім того, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що відносно нього здійснюється досудове розслідування (кримінальне переслідування) за вчинення особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може знищити речові докази, які слідством наразі не виявлені.

- ризик можливого продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово та систематично вчиняв протиправні дії проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої падчерки ОСОБА_11 .

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів апеляційного суду враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів апеляційного суду керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі, і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з?явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею були дотримані.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об?єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Розглядаючи в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу, слідчий та прокурор довели обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив слідчий суддя.

Зважаючи на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, на п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об?єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При вирішенні питання про можливість продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчий суддя врахував те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, санкція якого передбачає покарання від 10 до 15 років позбавлення волі, тобто є особливо тяжким злочином, загроза кримінальної відповідальності і невідворотність покарання за кримінальне правопорушення, життєві потреби є чинниками, які можуть сприяти намірами підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання врахував наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України, а також те, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Зазначені обставини і наявність вказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в подальшому триманні ОСОБА_7 . Дані підстави і наявність ризиків не змінилися і по теперішній час.

Врахував слідчий суддя при цьому те, що хоча законодавством і встановлено, що тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється (обвинувачується) особа і не є безумовною підставою для обрання/продовження щодо неї запобіжного заходу тримання під вартою, однак, поряд з іншими обставинами це також враховується, з чим погоджується апеляційний суд.

Медичних протипоказань утриманню підозрюваного в СІЗО в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Всі інші обставини, наведені захисником підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, стосовно засобу вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, специфіки злочину, характер дій підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.

За таких обставин, слідчий суддя, врахувавши тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч.1 ст. 177 КПК України та обставини, викладені в клопотанні слідчого, с прийшов до вірного висновку про необхідність продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки, перебуваючи на волі, він може переховуватися від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків та малолітню потерпілу; перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює застосування до нього інших, більш м?яких запобіжних заходів, належним чином мотивувавши це в своїй ухвалі.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про те, що вказані у клопотанні слідчого обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачає.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 , є необґрунтованими та безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 197, 199, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Поновити адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2023 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4